Справа № 133/4031/25
Провадження № 22-ц/801/1311/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дем`янова Ж. М.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року	Справа № 133/4031/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Копаничук С. Г., 

учасники справи:
позивач – Акціонерне товариство «Акцент Банк»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 березня 2026 року, ухвалене у складі судді Дем`янової Ж. М. в залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У жовтні 2025 року АТ «Акцент Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов обґрунтований тим, що 07 червня 2024 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. 
Цього ж дня відповідачем підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту (або Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком) на підставі якої (яких) відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. 
Вказані документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту, тощо. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. 
Відповідно до п. 2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) Кредитний ліміт. 
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. 
Усі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить її підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (копія додається).
АТ «Акцент Банк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. 
Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. 
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 26 жовтня 2025 року має заборгованість – 20 274,55 грн, з яких 9 991,60 грн – заборгованість за кредитом; 9 132,95 грн – заборгованість по відсоткам; - 1 150 грн – пеня; 0 грн – штраф.
Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення Відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяти на себе зобов`язання. 
На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Акцент Банк».
З урахуванням наведених обставин, АТ «Акцент Банк», звернувшись в суд із цим позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 березня 2026 року у задоволенні позову було відмовлено.
При цьому суд першої інстанції зазначив, що кредитний договір було укладено 07 червня 2024 року строком на 240 (двісті сорок) місяців, водночас, позивач 27 жовтня 2025 року, звертаючись до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, не надав доказів направлення відповідної вимоги позичальнику, тобто письмове повідомлення про таку вимогу. 
Також, у своєму позові представник позивача не повідомив, що Позивачем здійснювались заходи досудового врегулювання спору. 
Суд з цим не погодився, так як такий підхід не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки вказана вище норма ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» встановлює обов`язок (а не право) кредитодавця вчиняти дії по досудовому врегулюванню спору – направленні відповідної вимоги про погашення боргу. 
Останнього зроблено не було, що вказує на порушення процедури стягнення заборгованості, імперативно встановленої зазначеним Законом. 
Отже, виходячи з положень абз. 3 ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 21 квітня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк на подання відзиву. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2026 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.
Місцевий суд не звернув уваги, що достроковим стягнення було не до всієї кредитної заборгованості, а лише по тій її частині, платежі по якій були визначені до сплати в терміни після дати звернення до суду. Таким чином всі платежі з дати укладання договору по дату подання позову, які відповідач повинен був у відповідності до договору сплатити не є такими, що мають статус дострокового стягнення.
Між сторонами було укладено кредитний договір і в даному випадку застосовуються умови кредитного договору. Так, перед отриманням кредиту відповідач був ознайомлений з Паспортом споживчого кредиту, в п. 6 (Додаткові умови) якого було зазначено наступне «В разі наявності заборгованості у Клієнта із сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, Банк має право достроково розірвати Кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку Заборгованості, що виникла при користуванні Клієнтом Послугою «Швидка готівка». Варто зазначити, що умовами кредитного договору не передбачено обов`язкове повідомлення про вимогу дострокового погашення кредиту, оскільки в даному випадку Банк з даною вимогою звернувся вже у суді, а відповідач знав, що він порушив вимоги кредитного договору оскільки мав графік погашення кредиту.
До матеріалів справи з-поміж іншого додано заяву щодо встановлення кредитного ліміту, в якій чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Заяву підписано боржником за допомогою електронного підпису. Свою згоду на використання електронного підпису відповідач надала у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг в А-Банку.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
07 червня 2024 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», у якій погодила, що проставленням власноручного або цифрового власноручного (на екрані телефону/термінала) підпису під цією Анкетою-заявою, підтверджує, що: 
- надані мною документи є чинними (дійсними) та наведені їх копії відповідають оригіналу; 
- до укладення цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua/terms, з інформацією, яка розміщується на вебсайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі, відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб; 
- умови, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», визначені в Договорі та Тарифах; - дана Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням: https://a-bank.com.ua, між мною та АТ «А-БАНК» становлять Договір про надання банківських послуг (далі – Договір) зі строком дії у 90 років, умови якого мені зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; 
- Банк у правочинах (угодах, виписках, квитанціях, довідках тощо) може використовувати факсимільний підпис уповноваженої особи Банку з відтворенням відбитка печатки Банку технічними друкованими пристроями, зразки яких наведено в Умовах та правилах надання банківських послуг; 
- правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень тощо) можуть вчинятися нею з використанням електронного підпису. Визнає, що простий або удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом документів на паперових носіях. Засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем 02dce7383064398204172a5f79938190b4536787e4bfa9e29ac7cf3e296be6b1d0, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні Банку та/або Клієнту, а також третім особам у разі використання електронного підпису, покладаються на Клієнта; 
- про зміну вартості послуги Банк повідомляє мене шляхом надсилання повідомлень через дистанційні канали обслуговування.
Анкета-заява містить паспортні дані ОСОБА_1 , до неї додана копія її паспорту (а. с. 9).
Також 07 червня 2024 року ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, у якій діючи на підставі особистого волевиявлення, підписуючи цю Заяву, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг становлять Договір, просила відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у UAH та встановити кредитний ліміт на наступних умовах: 
1. Вид послуги - відкриття та обслуговування поточного рахунку. До рахунку Банк випускає безкоштовно (за виключенням іменної картки з фото, випуск якої становить 150 грн) платіжний інструмент у вигляді платіжної картки.
3. Вид кредиту — Кредитний ліміт на поточний рахунок. 
4. Тип кредиту — Кредитування рахунку. 
5. Мета отримання кредиту — споживчі цілі. 
6. Сума кредиту (ліміту) - від 1 000 грн до 200 000 грн. Ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком виходячи з внутрішніх процедур Банку. Клієнт беззастережно погоджується із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку встановлювати, зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що Банк повідомляє Клієнта шляхом надсилання повідомлень через дистанційні канали обслуговування. 
7. Пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць. 
Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, за формулою: сума заборгованості * річну відсоткову ставку/360 днів (умовно) на рік. 
Денна процентна ставка (ДПС) становить - 0.06%, що розраховуються наступним чином: (865259,54 / 200000,00) / 7305 ? 100, де 865259,54 - загальні витрати за споживчим кредитом, грн; 200000,00 - загальний розмір кредиту, грн; 7305 - строк кредитування у днях. ДПС обчислюється за максимальною сумою кредиту (ліміту), на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги Банку залишатимуться незмінними і застосовуватимуться протягом строку дії договору. 
8. Строк кредитування (строк дії кредитного договору) – 240 місяців. 
9. Порядок погашення - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за Договором про споживчий кредит. 
10. У випадку порушення Клієнтом будь-якого із грошових зобов`язань: 
10.1. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% у місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості. 
10.2. Штраф за несвоєчасне погашення кредиту та / або відсотків. Штраф списується в день списання відсотків: - 50 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн; - 100 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше; - 500 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по сплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів. 
11. Кредит надається Клієнту відповідно до Тарифів, які розміщуються на вебсайті Банку у розділі «Картки». 
12. Клієнт сплачує вартість платіжних операцій під час проведення таких операцій шляхом списання Банком з поточного рахунку Клієнта, суми винагороди відповідно до Тарифів. 
13. У випадку порушення Клієнтом чи Банком умов Договору порушник несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України. При цьому сторона договору, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), що засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торговопромисловими палатами (а. с. 10-12).
На а. с. 13-14 паспорт споживчого кредиту із аналогічними умовами, підписаний ОСОБА_1 .
На звороті а. с. 14-16 виписка по рахунку відповідачки за період з 07 червня 2024 року по 17 вересня 2025 року.
Відповідно до копії довідки за лімітами ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 07 червня 2024 року за період з 07 червня 2024 року по 25 жовтня 2025 було встановлено кредитні ліміти у розмірі 5 000 – 10 000 грн (зворот а. с. 16).
Відповідно до копії довідки за картками ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано наступні картки: № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2031 року; № НОМЕР_4 , строком дії до грудня місяця 2031 року. (а. с. 17).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 07 червня 2024 року, станом на 26 жовтня 2025 року у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 20 274,55 грн, з яких 9 991,60 – заборгованість за кредитом, 9 132,95 грн заборгованість за відсотками, 1 150 грн – штраф (а. с. 8).

Позиція суду апеляційної інстанції
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до ст. 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом статті 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 07 червня 2024 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, де сторони обумовили розмір кредитного ліміту, розмір відсотків за користування кредитними коштами, строк дії договору, порядок погашення заборгованості.
З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підписанням вказаних документів відповідачка добровільно погодилася з визначеними у них умовами кредитування та взяла на себе відповідні зобов`язання.
На виконання умов договору банком було видано ОСОБА_1 на руки платіжний інструмент зі встановленим кредитним лімітом.
ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, періодично погашала наявну заборгованість шляхом внесення грошових коштів на рахунок у загальному розмірі 5 910 грн, що видно із виписки по картці.
На підтвердження наявної заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок, який не спростовано відповідачкою.
Отже, позивач надав докази на підтвердження погодження умов кредитування щодо сплати відсотків. Підписавши викладені у заяві-анкета про приєднання та заяві на відкриття рахунку умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами, і тому вимога банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками у розмірі 19 124,55 грн є обґрунтованими.
Стороною відповідачки у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу на спростування вимог позивача.
Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції про порушення позивачем порядку стягнення заборгованості.
Так, сторони у п. 9 заяви про відкриття рахунку погодили, погашення заборгованості проводиться щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за Договором про споживчий кредит.
Отже, вимога про погашення кредитного ліміту за окремі місяці користування ним, свідчить про вимогу дострокового погашення заборгованості.
Таким чином суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову у задоволені позовних вимог у зв`язку із порушенням позивачем вимог ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування».
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що звертаючись до суду із позовом, АТ «Акцент Банк» просило стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором, зокрема, і неустойку у виді пені у розмірі 1 150 грн.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказана правова позиція є сталою та неодноразово була застосована судами різних інстанцій при розгляді справ про стягнення кредитної заборгованості, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі № 752/30967/21, 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23, від 31 січня 2024 року № 183/7850/22.
Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягають застосуванню вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому апеляційний суд доходить висновку  про відмову у задоволенні вимоги банку в частині стягнення з відповідачки на користь позивача пені за кредитним договором.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню на 94,3% ((19 124,55 грн х 100) : 20 274,55 грн), з ОСОБА_1 на користь позивача слід пропорційно стягнути 5 710,81 грн сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги ((2 422,40 грн + 3 633,60 грн) х 94,3%) (а. с. 1, 73).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» задовольнити частково.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 23 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове.
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 червня 2024 року станом на 26 жовтня 2025 року у розмірі 19 124,55 грн (дев`ятнадцять тисяч сто двадцять чотири грн 55 коп.), з яких 9 991,60 грн – заборгованість за тілом кредиту, 9 132,95 грн – заборгованість за відсотками.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 710,81 грн (п`ять тисяч сімсот десять грн 81 коп.) за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий     В. В. Оніщук

Судді   Л. О. Голота 

С. Г. Копаничук