Справа № 155/923/25 	Головуючий у 1 інстанції: Яремчук С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/537/26  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
з участю:
секретаря судового засідання – Савчук О. В.,
представника позивача – Басюк Н. В.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Солтисюка А. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Горохівської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення від обов`язків опікуна, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником ОСОБА_2 , на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2025 року Орган опіки та піклування Горохівської ради звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що малолітній ОСОБА_1 є дитиною, яка позбавлена батьківського піклування. 
Зазначає, що мати дитини позбавлена батьківських прав, відомості про батька записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з розпорядженням голови Горохівської районної державної адміністрації №37 від 20 квітня 2015 року бабусю дитини ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім онуком. Після встановлення опіки малолітній проживав разом із опікуном у приватному будинку в місті Ківерці, надалі – в селі Звиняче Луцького району Волинської області.
Позивач покликався на факт неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна. Зокрема, зазначено, що опікун не в достатній мірі бере участь у процесі навчання дитини, не дотримується рекомендацій педагогів, часто не знає, де перебуває школяр, коли він відсутній на уроках. Дитина порушує дисципліну, не виконує домашні завдання, на зауваження вчителів відповідає грубо. ОСОБА_3 часто не ночує вдома, зафіксовані випадки крадіжок та залишення малолітнім місця проживання. У всіх конфліктних ситуаціях опікун звинувачує соціальних працівників та часто приховує факт зникнення дитини. Остання не вміє вести діалог із соціальними працівниками, педагогами, працівниками поліції, що є негативним прикладом моделі поведінки для дитини. ОСОБА_4 повідомив, що часто із дозволу і без дозволу опікуна їздить в місто Ківерці до своєї матері, яка позбавлена батьківських прав. Зі слів самого опікуна стало відомо, що її внук здійснив у неї крадіжку коштів у сумі 17000 гривень. Надалі з`ясувалось, що хлопець придбав собі велосипед та продукти харчування. Питання про стан виконання опікунських обов`язків розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 26 лютого 2025 року, 16 квітня 2025 року, однак ОСОБА_1 на засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. 
З огляду на викладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне звільнити ОСОБА_1 від здійснення повноважень опікуна над малолітнім онуком. 
Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року позов задоволено повністю.
Звільнено ОСОБА_1 від повноважень опікуна малолітнього внука -дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Органу опіки та піклування Горохівської міської ради судовий збір в розмірі 3028 грн.
Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги зазначала, що вона в повній мірі виконує обов`язки опікуна, доглядає внука, виховує його, піклується про здоров`я, матеріально забезпечує. Вважає, що покликання органу опіки та піклування на всі обставини, якими вони обґрунтовують свої вимоги, не підтверджено належними та допустимими доказами. Окрім цього, наведені факти поганої поведінки ОСОБА_3 не можуть свідчити про неналежне виконання нею обов`язків опікуна. Матеріали справи не містять доказів, що дитина не хоче жити з нею як з бабусею.
Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників не надходили, що згідно з вимогами частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.
Представник позивача ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин того, що опікун не здатна в силу віку, стану здоров`я та матеріального становища створити дитині необхідні побутові умови та забезпечити належне виховання. Також суд врахував, що між опікуном та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню нею опіки, що є підставою для звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна.
Із даними висновками суду колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір`ю є ОСОБА_7 , яка позбавлена батьківських прав згідно з рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2014 року. Відомості про батька зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить відповідь на запит ВДРАЦС РС №503/04-08/2-14 від 04 липня 2014 року начальнику служби у справах дітей Горохівської РДА та довідка Ківерцівської міської ради №26-ОС/02-03/2-25 від 25 квітня 2025 року (а. с. 21, 38).
Відповідно до розпорядження Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області від 02 лютого 2015 року №3 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» малолітньому ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 24).
Розпорядженням Горохівської районної державної адміністрації Волинської області від 20 квітня 2015 року №37 над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена опіка, опікуном над дитиною призначено ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 із серпня 2012 року зареєстрована в селі Звиняче Луцького району Волинської області. За цією ж адресою зареєстрований і ОСОБА_5 .
Згідно з характеристикою в. о. старости Звиняченського старостинського округу №135 від 29 квітня 2025 року, ОСОБА_8 за час проживання на території Звиняченського старостинського округу зарекомендувала себе посередньо. Не працює, особа пенсійного віку, однак пенсії не отримує через відсутність трудового стажу. Є опікуном над внуком ОСОБА_3 , однак свої опікунські обов`язки в повному обсязі не виконує. Зі слів очевидців, дитина часто не ночує вдома, обманює, веде бродячий спосіб життя, систематично тікає з уроків. За характером ОСОБА_1 запальна, має неприязні відносини з сусідами, постійно з ними конфліктує (а. с. 30).
Згідно з характеристикою Звиняченського ліцею Горохівської міської ради №01-25/31 та інформації №01-25/33 від 25 квітня 2025 року ОСОБА_9 навчається в ліцеї з другого семестру 5 класу. Опікун ОСОБА_1 не приділяє достатньо уваги вихованню внука, не реагує на зауваження класного керівника та адміністрації ліцею. Для перевірки соціально-побутових умов сім`ї опікун не дозволяє навіть зайти на подвір`я. Часто не знає, де перебуває ОСОБА_3 , в той час, коли той відсутній на уроках. ОСОБА_10 систематично втікає з уроків, часто не ночує вдома. Зафіксовані випадки крадіжок та проявів агресії з боку дитини. ОСОБА_3 навчається посередньо, за характером неврівноважений, часто вступає у суперечки з однокласниками, грубо висловлюється на зауваження вчителів. На уроках порушує дисципліну, не виконує домашні завдання. В екстрених випадках (зокрема, коли дитина не ночувала вдома), опікун уникає розмов по телефонному зв`язку.
Зі змісту листа Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Горохівської міської ради №86/01-10/2-25 від 29 квітня 2025 року встановлено, що фахівці із соціальної роботи, провідний психолог центру працювали із сім`єю, а саме, здійснювали візити в сім`ю, працювали в телефонному режимі, проводили профілактично-роз`яснювальну роботу, консультування, інформування з метою забезпечення належних умов проживання та виховання малолітньої дитини під опікою. Під час неодноразових візитів у сім`ю ОСОБА_1 була відсутня за місцем проживання, у разі присутності дозволу зайти в житловий будинок не надавала. На телефонні дзвінки відповідала рідко, при спілкуванні вела себе різко, виявляла неповагу та неохоче прислухалась до рекомендацій, порад щодо створення та забезпечення належних умов для повноцінного проживання та виховання дитини. При останньому відвідуванні сім`ї 10 квітня 2025 року встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання сім`ї потребують покращення (а. с. 31).
ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області у листі №62507 від 25 квітня 2025 року інформувала начальника служби у справах дітей Горохівської міської ради про те, що упродовж 2024 року та станом на 23 квітня 2025 року звернень на лінію «102» з приводу зникнення ОСОБА_5 від опікуна ОСОБА_1 не надходило. Проте, 20 лютого 2025 року в чергову частину надійшов письмовий рапорт ОСОБА_11 про те, що неповнолітній ОСОБА_12 , 2012 року народження та ОСОБА_5 , 2012 року народження, учні Звиняченського ліцею Горохівської міської ради, були відсутні за місцем свого проживання . Із листа ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 21 лютого 2025 року вбачається, що надійшло телефонне повідомлення від гр. ОСОБА_13 про те, що її син ОСОБА_14 у вечірню пору доби відсутній за місцем проживання. В подальшому під час перевірки було встановлено, що в ніч із 18 лютого 2025 року на 19 лютого 2025 року малолітній ОСОБА_14 спільно із ОСОБА_5 були відсутні за місцем проживання (а. с. 35).
04 квітня 2025 року у ВП №2 від ОСОБА_1 надійшла письмова заява, в якій остання повідомила про крадіжку грошей у сумі 2-3 тис гривень та мобільного телефону вартістю 12 тис. гривень, ймовірно, її внуком ОСОБА_5 . Остання просила провести з ним профілактичну бесіду. 17 квітня 2025 року надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що у неї за місцем проживання відбувається конфлікт з онуком – останній виліз на горище і не бажає злазити. Має намір спати на горищі і палити цигарки. 18 березня 2025 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_1 неповнолітні пошкодили майно. Одним з дітей був ОСОБА_5 (а. с. 34).
Із листа ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 08 квітня 2025 року також убачається, що 04 квітня 2025 року надійшло телефонне повідомлення гр. ОСОБА_1 про те, що її внук ОСОБА_5 здійснив крадіжку коштів у сумі 17000 гривень. В подальшому під час перевірки встановлено, що 04 квітня 2025 року малолітній ОСОБА_5 перебував за місцем проживання, де взяв у бабусі ОСОБА_1 кошти, які надійшли у зв`язку із здійсненням нею опіки. Забравши дані кошти, ОСОБА_5 купив велосипед та продукти харчування (а. с. 36).
Із власноручно написаної заяви ОСОБА_1 на ім`я начальника ВП №2 (місто Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 04 квітня 2025 року вбачається, що остання просить провести профілактичну бесіду виховного характеру із її внуком ОСОБА_5 , «який неодноразово забирає телефон і не йде з нею на зв`язок у зв`язку із негативним стороннім впливом» (а. с. 37).
Працівниками служби у справах дітей Горохівської міської ради неодноразово проводились бесіди з ОСОБА_5 стосовно його поведінки, про що свідчать протоколи бесіди з дитиною. Зі змісту протоколів від 21 травня 2024 року, 16 серпня 2024 року, 06 лютого 2025 року, 29 лютого 2025 року, 07 травня 2025 року, 20 травня 2025 року вбачається, що з дитиною проводились бесіди щодо систематичного невідвідування навчального закладу, про недопустимість втечі з дому, прогулянок у вечірній час доби, ночівлі поза межами дому, відсутність телефонного зв`язку з опікуном та відвідування матері, позбавленої батьківських прав, яка проживає в іншому населеному пункті.
19 лютого 2025 року у ОСОБА_5 відібрано письмове пояснення, в якому останній повідомляв, що після уроків разом із ОСОБА_14 пішли гуляти і додому не повернулись. Ночували у селі Красів, у будинку баби ОСОБА_15 , телефона при собі не мав.
Працівниками служби у справах дітей та поліцейським неодноразово здійснювались візити в сім`ю опікуна ОСОБА_1 та її підопічного внука ОСОБА_5 за адресою: село Звиняче, Луцький район, Волинська область. За результатами обстеження умов проживання встановлено, що умови проживання задовільні. Однак, 10 квітня 2025 року на час обстеження ОСОБА_1 повідомила членів комісії, що її внук ОСОБА_5 з 09 квітня 2025 року по 10 квітня 2025 року не ночував удома, місце його перебування не відоме. Зі слів опікуна, відносини з онуком у неї складні. Хлопець не слухається, не ночує вдома, а також здійснив крадіжку грошей. 07 травня та 20 травня 2025 року на час обстеження будинок був зачинений, ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідала. 21 травня 2025 року під час виїзду членів комісії встановлено, що ОСОБА_3 два дні не відвідує школу. В телефонному режимі опікун повідомила, що не знає, де знаходиться дитина, останній її не слухається, іде з дому без дозволу. ОСОБА_5 виявили на велосипеді біля будинку, провели профілактичну бесіду.
28 травня 2025 року виконавчим комітетом Горохівської міської ради прийнято рішення №104 «Про надання висновку щодо доцільності звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна». У висновку орган опіки та піклування стверджує про бездоглядність і байдуже ставлення опікуна до безпеки дитини, його інтересів та потреб. При цьому покликається на інформацію ВП №2 Луцького РУП ГУНП у Волинській області. Водночас опікун приховує від працівників соціальних служб інформацію про зникнення дитини, дозволяє малолітній дитині їздити до своєї біологічної матері в інший населений пункт – місто Ківерці. На засідання комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_8 двічі не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена, про причини неявки не повідомила. Така поведінка опікуна свідчить про неналежне виконання нею опікунських обов`язків та відсутність належного контролю за поведінкою підопічного ОСОБА_16 , що може призвести до непоправних наслідків протиправної поведінки для самої дитини та втягування інших дітей у протиправну діяльність. 
Разом з тим, як видно з матеріалів справи, щодо ОСОБА_1 судом уже розглядався позов про позбавлення опіки над онуком. Однак, рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 09 березня 2023 року в задоволенні позову було відмовлено.
01 травня 2023 року дитина була відібрана від опікуна та поміщена до притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА. Про даний факт свідчить долучене до матеріалів справи направлення до притулку дітей Волинської ОДА від 01 травня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_5 самовільно залишив сім`ю (а. с. 28).
Матеріалами справи також установлено, що упродовж 2021 року ОСОБА_5 двічі, а саме з 26 по 28 травня та з 05 по 19 липня перебував у притулку для дітей служби у справах дітей Волинської ОДА (місто Рожище), про що свідчить лист притулку від 29 липня 2021 року №117 та №161 від 10 березня 2022 року. При цьому, як зазначено у листі, причиною направлення дитини у притулок є залишення малолітнього без нагляду (а. с. 56, 57).
Відповідно до листа Луцького РУП ГУНП у Волинській області, наданого у відповідь на запит про надання інформації голові Ківерцівської міської ради , згідно з інформацією бази даних ІТС ІПНП відносно малолітнього ОСОБА_5 реєструвались наступні звернення: про виявлення малолітнього без нагляду дорослих (27 травня 2019 року, 10 червня 2020 року, 30 грудня 2021 року, 13 січня 2022 року); звернення опікуна ОСОБА_5 про зникнення дитини безвісти (08 жовтня 2019 року, 19 листопада 2019 року, 19 травня 2020 року, 20 вересня 2020 року) (а. с. 53).
В суді апеляційної інстанції представник позивача також зазначила, що опікуном не забезпечено проходження обов`язкових медичних оглядів онуком.
Отже, як установлено судом, після ухвалення попереднього рішення про відмову в задоволенні аналогічного позову до опікуна ОСОБА_1 нею не змінилось ставлення до виконання обов`язків опікуна, що свідчить про її неспроможність до налагодження кращого контакту з онуком, належного забезпечення контролю за його навчанням, поведінкою, медичного обстеження та виховання.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).
Згідно зі статтею 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.
Відповідно до статей 250, 251 СК України опіка, піклування над дитиною припиняється у випадках, встановлених ЦК України. Особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених ЦК України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.
Суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. Суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування (частини перша, друга статті 75 ЦК України).
За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або соціального захисту (частина третя статті 75 ЦК України).
У статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2024 року у справі № 163/1251/22 зроблено висновок про те, що «законодавець в ЦК України, як основному регуляторі приватних відносин, передбачив конструкцію «звільнення особи від повноважень опікуна». Застосування цієї конструкції зумовлює такий наслідок як припинення повноважень опікуна з моменту його звільнення. Звільнення від повноважень опікуна може відбутися у разі: (а) невиконання нею своїх обов`язків; (б) порушення прав підопічного; (в) поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або соціального захисту».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 травня 2025 року в справі № 359/3918/23 зазначено, що «підстави звільнення опікуна та піклувальника від його повноважень визначені у змісті статті 75 ЦК України. За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту (частина третя статті 75 ЦК України).
Комплексний аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що орган опіки та піклування може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у позасудовому порядку виключно за заявою цієї особи, тоді як заява самого органу підлягає розгляду лише в судовому порядку».
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, у справі, що переглядається, встановлено, що при зверненні до суду з позовом про звільнення ОСОБА_1 від обов`язків опікуна над неповнолітнім ОСОБА_5 орган опіки та піклування посилався на ст. 75 ЦК України та ст. 251 СК України, як підставу звернення вказував на неналежне виконання опікуном своїх обов`язків, порушення прав підопічного. При цьому, позивач підтвердив ці обставини інформацією органів поліції та навчальних закладів, місцевої громади.
Дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, а саме ст. 75 ЦК та ст.251 СК України, які передбачають врахування можливості особи виконувати обов`язки опікуна, частину першу статті 67 ЦК України, яка зобов`язує опікуна дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, та дійшов правильного висновку про задоволення позову, зауваживши, що заявником надано достатньо доказів на підтвердження об`єктивних причин неможливості повного чи часткового виконання обов`язків опікуна щодо ОСОБА_5 .
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд безпідставно задовольнив вимоги без достатнього та належного з`ясування всіх обставин справи, про звільнення заявника від обов`язків опікуна, спростовуються установленими судом обставинами у справі, зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.
Жодних доказів, які би спростовували висновки суду першої інстанції, матеріали справи не містять. Таких доказів не додано апелянтом до апеляційної скарги та не отримано таких доказів судом апеляційної інстанції в ході розгляду справи.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником Солтисюком Андрієм Петровичем, залишити без задоволення.
Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року в даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: