Справа № 344/23769/25 
Провадження № 22-ц/4808/780/26 
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,
суддів:     Максюти І. О., Томин О.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у  представника ОСОБА_1 – адвоката Захарчука Юрія Володимировича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2026 року, ухвалене в складі судді Польської М.В. в місті Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2017 року у справі № 344/11269/17 було вирішено стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн до досягнення сином повноліття. 
Розмір аліментів, визначений вказаним рішенням суду є об`єктивно недостатнім для забезпечення потреб дитини. Відповідач проходить військову службу та має постійне грошове забезпечення, рівень його доходів з моменту ухвалення судом рішення, на підставі якого з нього стягуються аліменти, суттєво зріс, а тому позивачка уважає, що зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, забезпечить дитині рівень життя, який є необхідним для її фізичного, розумовного, духовного, морального і соціального розвитку.
Враховуючи викладене, позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року у справі № 344/11269/17, визначивши їх у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2026 року позов задоволено частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року у справі № 344/11269/17 та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. 
Стягнення аліментів ухвалено розпочати з дати набрання рішенням законної сили.
Виконавчий лист №344/11269/17 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1 000 грн відкликано.
Стягнуто з ОСОБА_2 1211,20 грн судового збору в дохід держави.В задоволенні решти вимог позову відмовлено.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що обов`язок утримувати дитини покладається на обох батьків. Визначаючи розмір аліментів у спірному випадку, суд, врахувавши потреби дитини, збільшення витрат на її утримання, матеріальний стан сторін, дохід відповідача як військовослужбовця, наявність у нього значної заборгованості по аліментах та відкриті виконавчі провадження, дійшов висновку про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми 1000 грн на частку від доходу відповідача у розмірі 1/6.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ОСОБА_1 – адвокат Захарчук Ю.В. на рішення суду подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.
На думку представника апелянта, суд першої інстанції не врахував, що відповідач зобов`язаний утримувати двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України визначено, що розмір аліментів на двох дітей становить 1/3 частину доходу платника. Позивачка, звертаючись до суду, просила визначити аліменти у меншому розмірі - 1/4 частки доходу відповідача замість 1000 грн у твердій грошовій сумі. Однак суд без достатніх підстав зменшив їх до 1/6 частки доходу, що в двічі менше від розміру аліментів, передбачених законом.
Також суд не надав належної оцінки тому, що відповідач з червня 2025 року проходить військову службу, має щомісячно заробітну плату (дохід), однак аліментів за виконавчим провадженням ВП 55635424 до січня 2026 року не сплачував.
Зазначає, що син сторін – ОСОБА_3 з 2015 року хворіє та потребує спеціального дієтичного харчування. Відповідач не цікавиться здоров`ям та розвитком сина, не бере участі у його лікуванні та виховані, не спілкується з дитиною, не надає кошти на додаткові витрати.
За таких обставин, представник ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі рішення Івано-Франіквського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2017 року, у справі № 344/11269/17 та стягувати з відповідача на коисть позивачки аліменти на утримання малолітньої диини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частни від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.
Позиція інших учасників справи
Представник відповідача – адвокат Дудорова О.О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.
Зазначає, що 08 квітня 2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб. На момент подання відзиву в суді першої інстанції дружина відповідача перебувала на 13–15 тижні вагітності, що свідчить про майбутнє народження дитини та необхідність її матеріального забезпечення. Крім того, на утриманні відповідача перебуває мати-пенсіонерка, яка потребує постійної допомоги. Також відповідач здійснює сплату аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2010 р.н. та ОСОБА_3 , 2013 р.н. Таким чином, відповідач фактично утримує чотирьох осіб, що створює значне фінансове навантаження.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16).
Згідно з копією виконавчого листа, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 16.11.2017 №344/11269/2017, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 000 грн до досягнення ним повноліття, починаючи з 05.09.2017, припинено стягнення аліментів за попереднім виконавчим листом.
Відповідно до копії розрахунку зі сплати аліментів заборгованість відповідача за виконавчим листом станом на 01.11.2025 складає 125 201,50 грн (а.с. 18-19).
Судом також встановлено, що з відповідача стягуються у примусовому порядку аліменти на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заборгованість по аліментних платежах станом на 01.11.2025 складає 117 201,50 грн (а.с. 20-22). 
Син сторін хворіє, в лютому 2025 року перебував на лікуванні (а.с. 61, 62).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 січня 2026 року справу №344/694/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення актового запису про батька дитини передано до Чортківського районного суду Тернопільської області.
Відповідач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України (а.с. 23, 24).
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 08 квітня 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб (а.с. 55).
За змістом довідки № 7 від 02 лютого 2026 року ОСОБА_5 стоїть на диспансерному обліку з приводу вагітності та пологів у Кременецькій жіночій консультації (а.с. 57).
З довідки про доходи, виданої в/ч НОМЕР_2 від 22.12.2025 вбачаєтсься, що дохід відповідача, як військовослужбовця, складає 21 321 грн, в деякі місяці 81 541,24 грн (а.с. 23-24).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд першої інстанції із урахуванням наведених норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши подані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та визначення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили до досягнення повноліття дитиною.
Так, місцевий суд всебічно дослідив матеріальне та сімейне становище відповідача і врахував не лише потреби дитини, які безумовно зросли, а й фінансові можливості платника аліментів. Суд встановив, що дохід відповідача як військовослужбовця з червня 2025 року становить близько 21 000 грн, а збільшений дохід близько 81 000 грн у окремих місяцях мав нерегулярний характер. Також суд врахував наявність значної заборгованості за виконавчими провадженнями у сумі понад 240 000 грн та те, що органами ДВС здійснюється примусове стягнення коштів на утримання двох дітей із можливим відрахуванням до 50% доходу відповідача.
Колегія суддів також звертає увагу на зміну сімейного стану відповідача - створення нової сім`ї та перебування його дружини у стані вагітності на час розгляду справи судом першої інстанції, що також покладає на ОСОБА_3 додаткові обов`язки щодо матеріального забезпечення сім`ї та дитини від іншого шлюбу.
З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення аліментів на утримання сина сторін у розмірі 1/6 частки доходу, який є співмірним, реальним до виконання та таким, що забезпечує баланс інтересів дитини й платника аліментів.
Колегія суддів також вважає безпідставним посилання апелянта на ч. 5 ст. 183 СК України, оскільки у спірному випадку позивачка звернулась до суду не з первинною вимогою про стягнення аліментів, а з позовом про зміну способу їх стягнення. При вирішенні питання щодо зміни способу та розміру аліментів суд першої інстанції обґрунтовано застосував не лише положення ст. 183 СК України, а й врахував вимоги ст. 182 СК України, відповідно до яких при визначенні розміру аліментів враховуються матеріальне та сімейне становище сторін, наявність інших дітей та утриманців, рівень доходу платника аліментів, а також інші істотні обставини.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Захарчука Юрія Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 13 травня 2026 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин 
Судді:  І. О. Максюта
О. О. Томин