ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5139/26 Справа № 263/10385/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шатілова Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.

Учасники справи:
позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»
відповідач  ОСОБА_1 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2017року, головуючий у суді першої інстанції Шатілова Л.Г.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У серпні 2017року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк», Банк) подало в суд позов проти  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 травня 2011року в розмірі 57 991,03грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 1 600,00грн.
Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11 травня 2011року Банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 10 000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 31 липня 2017року за договором виникла заборгованість на загальну суму 57 991,03грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5 232,04грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом – 46 287,07грн; заборгованості по пені та комісії – 3 234,25грн; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) – 500,00 грн; штраф (процентна складова) – 2 737,67грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2017року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 травня 2011року в розмірі 54 753,36грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5232,04грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом – 46 287,07грн; заборгованості по пені та комісії – 3 234,25грн.У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про те, що є підтвердженими обставини щодо отриманих позичальником кредитних коштів в розмірі згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, які відповідачем не повернуті, а тому наявні підстави для захисту прав кредитора зі стягненням основної суми боргу, відсотків за користування кредитом, пені та комісії.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
27 лютого 2026року  ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2017року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справу. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів існування заборгованості за кредитним договором. Наполягав на тому, що в нього відсутня заборгованість перед Банком.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
24 лютого 2022року згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу.
Розпорядженням Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06 березня 2022року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»підсудність розгляду справ Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької областізмінено на Соборний районний суд міста Дніпра (колишній Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська).
Розпорядженням голови Верховного Суду від 22 липня 2022року № 40 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ Донецького апеляційного суду. Визначено, що справи цього суду підсудні Дніпровському апеляційному суду.
Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 01 липня 2025року частково відновлено втрачене судове провадження в частині копії заявки про отримання процесуальних документів в електронному вигляді /а.с.86/; копії позовної заяви /а.с.87-90/; копії розрахунку заборгованості /а.с.91-95/; копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку /а.с.96-97/; копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку /а.с.98, 99-145/; копії паспорту ОСОБА_1 /а.с.146-147/; копії відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організації України /а.с.150-151/; копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011року /а.с.152/; копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с.153-154/; копії статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» /а.с.155-156/; копії платіжного доручення № PROM4B545Q від 14 серпня 2017року про сплату судового збору в розмірі 1 600,00грн /а.с.157-158/.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2026року витребувано з Соборного районного суду міста Дніпра цивільну справу; та 20 березня 2026року частково відновлені матеріали справи надійшли на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2026року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2026рокувідкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2017року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2026року справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
11 травня 2011року між АТ КБ «ПриватБанк» та  ОСОБА_1  був укладений договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.
Зазначена вище Анкета-заява не містить умов щодо строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування неустойки та комісії.
До кредитного договору Банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
В порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, станом на 31 липня 2017року виникла заборгованість в розмірі 57 991,03грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5 232,04грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом – 46 287,07грн; заборгованості по пені та комісії – ; заборгованості по комісії – 3 234,25грн; а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) – 500,00 грн; штраф (процентна складова) – 2 737,67грн.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у порушення норм процесуального права, оскільки рішення суду було ухвалено за відсутності відповідача ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частина перша статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включені до заяви позичальника чи містяться в Умовах і Правилах надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов та їх погодження сторонами кредитного договору, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору.
Позовні вимоги щодо стягнення процентів Банк обґрунтовував наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором, що малася в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Розроблені Банком умови договору приєднання повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що інша сторона договору лише приєднується до тих умов, з якими вона ознайомлена.
Однак рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в апеляційній скарзі – без встановлення відповідних фактів.
За недоведеності заявлених в позовній заяві фактів щодо ознайомлення позичальника  ОСОБА_1  з Умовами та Правилами надання банківських послуг, такі Умови та Правила не були частиною договору.
Зазначення в заяві позичальника про ознайомлення позичальника з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.
Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.
Крім того, у заяві позичальника від 11 травня 2011року, на яку посилається Банк у позовній заяві, яка підписана позичальником, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Матеріали справи не містять доказів визнання  ОСОБА_1 , зокрема, факту погодження між сторонами розміру та порядку нарахування неустойки (пені, штрафів) у будь-якому розмірі.
Також апеляційний суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11 травня 2011року у вигляді Заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 5232,04грн, що не спростовано відповідачем, – суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 5 232,04грн.
Водночас, на думку суду позивачем не підтверджені обставини щодо існування домовленості про розмір процентів за користування кредитними коштами, оскільки надана Банком заява позичальника не містить умови щодо розміру процентів, яка була би погоджена позичальником та Банк в жодний інший спосіб не підтвердив, що було волевиявлення позичальника з приводу наведених в позовній заяві істотних умов договору з приводу процентів.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування процентів за кредитним договором та штрафів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пені, комісії та штрафам необхідно відмовити.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1  про те, що він не має заборгованості перед Банком, – суд апеляційної інстанції не приймає до уваги як безпідставні, оскільки наданим позивачем розрахунком підтверджується наявність заборгованості за спірним кредитом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку – розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду.
Звертаючись до суду з цим позовом позивач на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості.
Встановлено, що відповідач  ОСОБА_1  користувався кредитними коштами та періодично сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
Відповідач  ОСОБА_1  не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк», не довів відсутність заборгованості.
Також  ОСОБА_1 клопотання про призначення судової економічної експертизи, яка могла б підтвердити або спростувати обставини наявності кредитної заборгованості, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2017року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення ОСОБА_1  на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 травня 2011року станом на 31 липня 2017року в розмірі 5 232,04грн, що складається із тіла кредиту. У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафів слід відмовити.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з частиною десятою статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Приймаючи до уваги висновок апеляційного суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача  ОСОБА_1  на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору за подачу позову пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 144,35грн (5 232,04 х 100/57 991,03 х 1 600,00/100).
Застосовуючи частину десяту статті 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат, слід стягнути з позивача АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 775,65грн (1 920,00 - 144,35).
Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Задовольнити частково апеляційну скаргу  ОСОБА_1 .
Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2017року скасувати.
Задовольнити частково позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 травня 2011року станом на 31 липня 2017року в розмірі 5 232,04грн, що складається із тіла кредиту.
У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафів відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» судовівитрати, що складаються із судового збору в розмірі 144,35грн.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1  судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1 775,65грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 червня 2026року.

Судді: