ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року 
м. Київ

Справа № 908/835/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. - головуючого, Бенедисюка І. М., Малашенкової Т. М.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінекс Еко"

про ухвалення додаткової постанови

у справі № 908/835/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінекс Еко"

до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат"

про стягнення 4 192 425,95 грн,

та зустрічним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінекс Еко"

про стягнення 3 643 126,65 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грінекс Еко" (далі - ТОВ "Грінекс Еко", позивач, заявник) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (далі - ПрАТ "ЗЗРК", відповідач) про стягнення заборгованості за Договором підряду від 09 вересня 2021 року № 20/990 (далі - Договір підряду) у розмірі 4 192 425,95 грн, з яких: 3 817 425,95 грн - вартість обладнання, 375 000,00 грн - вартість монтажних та пусконалагоджувальних робіт.

2. В свою чергу, у квітні 2025 року ПрАТ "ЗЗРК" звернулося до Господарського суду Запорізької області із зустрічним позовом до ТОВ "Грінекс Еко" про стягнення попередньої оплати (авансу), перерахованої за Договором підряду, у загальній сумі 3 643 126,65 грн.

3. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29 липня 2025 у справі № 908/835/25, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18 грудня 2025 року, первісний позов задоволено; стягнуто з ПрАТ "ЗЗРК" на користь ТОВ "Грінекс Еко" 3 817 425,95 грн вартості обладнання, 375 000,00 грн вартості робіт; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

4. Відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 29 липня 2025 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18 грудня 2025 року у справі № 908/835/25 повністю, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити.

5. Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2026 року касаційну скаргу ПрАТ "ЗЗРК" задоволено частково; скасовано рішення Господарського суду Запорізької області від 29 липня 2025 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18 грудня 2025 року у справі № 908/835/25 в частині задоволення первісних позовних вимог про стягнення 375 000,00 грн вартості робіт; в зазначеній частині направлено справу на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області; в іншій частині первісних позовних вимог та в частині зустрічних позовних вимог рішення Господарського суду Запорізької області від 29 липня 2025 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18 грудня 2025 року у справі № 908/835/25 залишено без змін.

Короткий зміст вимог заяви позивача про ухвалення додаткової постанови

6. 04 травня 2026 року ТОВ "Грінекс Еко" звернулося до Верховного Суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткову постанову у справі № 908/835/25 про стягнення з ПрАТ "ЗЗРК" на користь ТОВ "Грінекс Еко" 46 440,60 грн судових витрат на правничу допомогу (пропорційно задоволеним первісним позовним вимогам), понесених заявником у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції.

7. Заявник зазначив, що у пункті 6.1 відзиву на касаційну скаргу ПрАТ "ЗЗРК" ним було зроблено попередній розрахунок суми судових витрат та у пункті 2 прохальної частини вказаного відзиву позивач просив урахувати, що докази на підтвердження розміру судових витрат ТОВ "Грінекс Еко", пов`язаних з розглядом справи № 908/835/25 у суді касаційної інстанції, будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

8. Так, за змістом вказаної заяви, Адвокатським об`єднанням "Група Бізнес Партнерів" (далі - АО "Група Бізнес Партнерів") було надано правничу допомогу ТОВ "Грінекс Еко" на підставі Договору про надання адвокатських послуг від 05 липня 2018 року № 11/2018 (далі - Договір) у межах судової справи № 908/835/25, виходячи з розміру гонорару, встановленого Договором, - 3 000,00 грн за годину роботи адвоката, а саме:
- 19 березня 2026 року - підготовка заперечень щодо відкриття касаційного провадження (5 годин), що загалом складає 15 000,00 грн;
- 09 квітня 2026 року - підготовка відзиву на касаційну скаргу (10 годин), що загалом складає 30 000,00 грн;
- 30 квітня 2026 року - участь адвоката Проскурні Т. В. у судовому засіданні з урахуванням часу прибуття та очікування, що загалом складає 6 000,00 грн.

9. Заявник також зазначив, що прийняття витрат на правничу допомогу, надану АО "Група Бізнес Партнерів" у межах судової справи № 908/835/25, підтверджуються копіями таких документів:
1) Договором (є в матеріалах справи № 908/835/25);
2) рахунком на оплату від 01 травня 2026 року № 315 - 908/835/25 (доданий до поданої заяви як додаток № 1);
3) актом приймання - передавання наданих адвокатських послуг від 01 травня 2026 року (доданий до поданої заяви як додаток № 2).

Надходження до Верховного Суду та порядок розгляду заяви позивача про ухвалення додаткової постанови 

10. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04 травня 2026 року для розгляду зазначеної заяви у справі № 908/835/25 визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.

11. Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 04 травня 2026 року № 32.2-01/461 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 908/835/25 у зв`язку з відрядженням судді Малашенкової Т. М.

12. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 травня 2026 року справу № 908/835/25 передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Бенедисюк І. М., Булгакова І. В.

13. Верховний Суд ухвалою від 05 травня 2026 року заяву ТОВ "Грінекс Еко" про ухвалення додаткової постанови у справі № 908/835/25 прийняв до розгляду та повідомив учасників справи, що її розгляд відбудеться в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, колегія суддів Верховного Суду надала можливість ПрАТ "ЗЗРК" подати заперечення на відповідну заяву у строк до 08 травня 2026 року включно.

14. Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 11 травня 2026 року № 32.2-01/512 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 908/835/25 у зв`язку з відпусткою судді Булгакової І. В.

15. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2026 року справу № 908/835/25 передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Бенедисюк І. М., Малашенкова Т. М.

Короткий зміст письмових пояснень (заперечень) відповідача стосовно заяви позивача про ухвалення додаткової постанови

16. Від ПрАТ "ЗЗРК" 08 травня 2026 року до Верховного Суду через систему "Електронний суд" надійшла заява про надання заперечень на заяву про розподіл судових витрат, в якій відповідач просить суд у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу у сумі 46 440,60 грн, понесених ТОВ "Грінекс Еко" у зв`язку з розглядом справи № 908/835/25, відмовити.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат

18. Згідно з частинами першою, другою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

19. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.

20. Верховний Суд враховує, що позивач у відзиві на касаційну скаргу відповідача вказав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи у Верховному Суді.

Щодо подання доказів понесення судових витрат

21. Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

22. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

23. Як уже зазначалося, на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Грінекс Еко" в межах строку та порядку, передбаченого частиною восьмою статті 129 ГПК України, здійснило заяву та подало до Верховного Суду копії рахунку на оплату від 01 травня 2026 року № 315 - 908/835/25 та акта приймання - передавання наданих адвокатських послуг від 01 травня 2026 року. При цьому колегія суддів встановила, що Договір та додаток № 2 до нього містяться в матеріалах справи № 908/835/25 (т. 8, а/с 6 - 8, 9).

24. Верховний Суд вважає можливим здійснити перевірку наданих ТОВ "Грінекс Еко" доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції та надати їм оцінку.

Щодо доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу

25. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 129 ГПК України).

26. Згідно з положеннями частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

27. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України, ТОВ "Грінекс Еко" надало копії рахунку на оплату від 01 травня 2026 року № 315 - 908/835/25 та акта приймання - передавання наданих адвокатських послуг від 01 травня 2026 року. При цьому Договір та додаток № 2 до нього містяться в матеріалах справи № 908/835/25.

28. Відповідно до пункту 1.1 Договору клієнт доручає, а АО "Група Бізнес Партнерів" приймає на себе зобов`язання надавати допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.

29. За змістом пункту 4.1 Договору гонорар АО "Група Бізнес Партнерів" клієнт оплачує в розмірі та в порядку згідно з умовами, викладеними в додатку № 2 до цього Договору.

30. Пунктом 1 додатку № 2 до Договору визначено, що сторони за Договором домовилися, що вартість послуг (гонорар) АО "Група Бізнес Партнерів" за Договором становить 3 000,00 грн за одну годину роботи адвоката.

31. Відповідно до пункту 6 додатку № 2 до Договору оплата послуг АО "Група Бізнес Партнерів" та інших виплат, пов`язаних з виконанням АО "Група Бізнес Партнерів" Договору та зазначених у пунктах 1- 3 вище, здійснюється на підставі виставленого ним рахунку.

32. Всього за змістом доданого до заяви акта приймання - передавання наданих адвокатських послуг від 01 травня 2026 року АО "Група Бізнес Партнерів" передало, а ТОВ "Грінекс Еко" прийняло надані АО "Група Бізнес Партнерів" послуги з надання правничої допомоги згідно з Договором у судовій справі № 908/835/25 на суму 51 000,00 грн, що еквівалентно 17 годинам роботи адвоката, про що було виставлено рахунок на оплату від 01 травня 2026 року № 315 - 908/835/25. Своїм підписом під цим актом директор ТОВ "Грінекс Еко" - Ганкевич П. М. прийняв та підтвердив отримання вказаної правничої допомоги.

33. За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

34. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

35. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).

36. ПрАТ "ЗЗРК" у своїх запереченнях вказало, що заявлені до стягнення з нього судові витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 46 440,60 грн є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, фактичним часом, витраченим адвокатом на виконання робіт та реальним обсягом наданих адвокатом послуг. Відповідач також зазначив, що, як вбачається із заперечень щодо відкриття касаційного провадження і відзиву ТОВ "Грінекс Еко" на касаційну скаргу , котрі хоч і мають значний текстовий обсяг, проте по суті є компіляцією скопійованих фрагментів із тексту позовної заяви, текстів раніше наданих при розгляді справи у суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції представником ТОВ "Грінекс Еко" - адвокатом Проскурнею Т. В. заяв по суті справи та тексту рішення судів попередніх інстанцій, разом з дублюванням зазначених у рішенні фактичних обставин справи. За таких умов, відповідач вважає, що складання заперечень щодо відкриття касаційного провадження і відзиву на касаційну скаргу не вимагало великого обсягу юридичної роботи та значних витрат часу представника ТОВ "Грінекс Еко". Крім того, встановлена згідно з пунктом 1 додатку № 2 до Договору вартість послуг АО "Група Бізнес Партнерів" у розмірі 3 000,00 грн за годину роботи адвоката, котра у 62,5 рази перевищує мінімальну заробітну плату, встановлену в Україні, є необґрунтовано завищеною. Також заявлений ТОВ "Грінекс Еко" розмір судових витрат на правничу допомогу в судах апеляційної та касаційної інстанцій - 76 440,60 грн, вже перевищує розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 55 000,00 грн, визначений за результатами розгляду справи № 908/835/25 судом першої інстанції.

37. Крім того, ПрАТ "ЗЗРК" вважає, що, оскільки додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 14 серпня 2025 року у справі № 908/835/25 на користь позивача вже було стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в сумі 55 000,00 грн, то це є підставою для зменшення заявлених ТОВ "Грінекс Еко" розміру витрат на правничу допомогу.

38. При цьому відповідач зазначає, що наявні обставини є достатніми не тільки для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, але і для відмови у стягненні їх з відповідача у повному обсязі, оскільки:
- доданий до заяви рахунок на оплату від 01 травня 2026 року № 315 - 908/835/25 містить вимогу щодо оплати робіт згідно з Договором за підготовку відзиву на апеляційну скаргу у справі № 908/835/25 у розмірі 51 000,00 грн;
- встановлений пунктом 7.1 Договору строк його дії закінчився 31 грудня 2025 року, а вказівка у пункті 7.3 Договору про те, що після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновленим на невизначений термін - не є у розумінні статті 252 Цивільного кодексу України строком договору (подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 квітня 2024 року у cправі № 910/21315/21). У зв`язку з цим відповідач вважає, що зазначений позивачем Договір не може слугувати підставою заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

39. Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

40. Колегія суддів Верховного Суду встановила, що позивачем під час розгляду касаційної скарги відповідача у суді касаційної інстанції було подано заперечення щодо відкриття касаційного провадження, відзив на касаційну скаргу, а також участь адвоката Проскурні Т. В. у судовому засіданні 30 квітня 2026 року у Верховному Суді у справі № 908/835/25.

41. Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

42. Також частини четверта-шоста, сьома, дев`ята статті 129 ГПК України визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.

43. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

44. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

45. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18, від 24 жовтня 2019 року у справі № 905/1795/18, від 17 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19.

46. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

47. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

48. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18).

49. До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

50. Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

51. Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах відомості щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

52. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

53. При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

54. Керуючись зазначеними критеріями, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши заяву про ухвалення додаткової постанови та додані до неї документи, колегія суддів Верховного Суду враховує: складність справи, зокрема, виконання робіт і послуг адвоката, а саме: у контексті надання правничої допомоги під час розгляду цієї справи у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт/надання послуг; обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а саме складання і написання заперечення і відзиву; значення справи для сторони, а також ураховує: пов`язаність цих витрат з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, дії сторони щодо досудового вирішення спору.

55. У цій справі колегія суддів Верховного Суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшла висновку не присуджувати позивачу всі його витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.

56. Верховний Суд при зменшенні витрат на правничу допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22).

57. З огляду на викладене, вирішуючи, чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням складності та значення справи для сторін, колегія суддів Верховного Суду враховує, що під час розгляду цієї справи в судах попередніх інстанцій позиція позивача не змінювалася, а інтереси позивача в усіх інстанціях представляла адвокат Проскурня Т. В. Отже, правова позиція позивача вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії касаційного перегляду не надано та з матеріалів справи не вбачається, що свідчить про розумну необхідність зменшення розміру судових витрат у цій частині, оскільки розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності); такі витрати не мають характеру необхідних і співмірних з виконаною роботою в суді касаційної інстанції.

58. Зауваження відповідача про те, що судом першої інстанції уже було стягнуто витрати на професійну правничу допомогу колегія суддів Верховного Суду відхиляє, тому що додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14 серпня 2025 року у справі № 908/835/25 було стягнуто витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а у цій додатковій постанові вирішується питання розподілу судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), понесених виключно у суді касаційної інстанції.

59. Щодо доводів відповідача про те, що рахунок на оплату від 01 травня 2026 року № 315 - 908/835/25 було виставлено за підготовку відзиву на апеляційну, а не за касаційну скаргу, колегія суддів зазначає, що, враховуючи сукупність усіх поданих та наявних в матеріалах справи доказів понесених судових витрат, дату вказаного рахунку [01 травня 2026 року], а також те, що відзив на касаційну скаргу міститься в матеріалах справи, вказані доводи ПрАТ "ЗЗРК" є необґрунтованими.

60. Посилання відповідача на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03 квітня 2024 року у cправі № 910/21315/21 в контексті того, що дія Договору закінчилася, колегія суддів вважає також необґрунтованим, оскільки правовідносини у наведених вище справах є неподібними до цієї справи та до питання, яке розглядається у цій додатковій постанові - про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

61. Отже, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ "Грінекс Еко" на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи № 908/835/25 у суді касаційної інстанції, враховуючи факт подання заперечення ПрАТ "ЗЗРК" на заяву про ухвалення додаткової постанови, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК, враховуючи обсяг виконаних робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також те, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі в частині заявлених первісних позовних вимог були скасовані, а справа в цій частині направлена на новий розгляд у суд першої інстанції, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про необхідність покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді касаційної інстанції, у розмірі 15 000,00 грн, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді касаційної інстанції. В іншій частині заяви суд не покладає такі витрати на ПрАТ "ЗЗРК".

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінекс Еко" про ухвалення додаткової постанови у справі № 908/835/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства "Запорізький залізорудний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінекс Еко" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) грн.

3. У задоволенні іншої частини заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінекс Еко" про ухвалення додаткової постанови у справі № 908/835/25 відмовити.

4. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Запорізької області.

5. Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. Л. Власов

Суддя І. М. Бенедисюк

Суддя Т. М. Малашенкова