Справа 688/517/26 
№ 2/688/795/26 

Рішення 
Іменем України
(заочне)

07 травня 2026 року           м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі: 
головуючого – судді Березюка О.Г.,
з участю секретаря судового засідання Антонюк І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 лютого 2025 року, в розмірі 56906,57 грн, яка складається з: 48191,57 грн – заборгованість за кредитом, 8715,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками, а також стягнути судові витрати в сумі 2662,40 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказав, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 26 лютого 2025 року. Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом останньої у заяві. Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується підписом відповідача у заяві, де є відповідні заповнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів, а також наказом банка про їх затвердження. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт та видано кредитну картку, розмір кредитного ліміту становить до 50 000 грн, процентна ставка відсотків річних 31%. Отримавши кредитні кошти, відповідач не надавала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, таким чином належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором, а тому станом на 24 грудня 2025 року має заборгованість в сумі 56906,57 грн, що складається з: 48191,57 грн - заборгованість за кредитом, 8715,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Представник позивача Ніколенко В.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про проведення розгляду справи у її відсутність, не заперечила проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, позов підтримала у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Згідно довідки АТ «Укрпошта» поштове відправлення повернуто до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність суду не надала.
2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 12 березня 2026 року, яке було відкладено на 29 квітня 2026 року через неявку відповідача. 
29 квітня 2026 року сторони в судове засідання не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст.244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 стала клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з чим уклала договір про надання банківських послуг шляхом ознайомлення з умовами кредитування, підписання паспорту кредиту та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 26 лютого 2025 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на картковий рахунок (кредитну картку).
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано за допомогою ОТР паролю, що відображено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13 грудня 2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».
У Заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що підписанням цієї Заяви на підставі статті 634 ЦК України приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Автоплатежі» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять змішаний договір: Договір банківського рахунка, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Споживча картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка», приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
Згідно умов кредитного договору від 26 лютого 2025 року банк надав позичальнику кредит в сумі 50000 грн, строком на 36 місяців, з процентною ставкою 31% річних, тип процентної ставки фіксована, орієнтована реальна річна процентна ставка 36,38% річних, загальні витрати за кредитом складають 27683,70 грн, орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 77683,70 грн.
Згідно п.п. 2.1 та п.п. 2.2 договору банк зобов`язується надати позичальнику строковий кредит на споживчі цілі у розмірі, визначеному договором, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни.
Кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок позичальника) НОМЕР_1 .
Підпунктом 4.1 договору визначено, що позичальник зобов`язується кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, визначені Графіком, шляхом зарахування коштів на реквізити, зазначені в Додатку №2 «Реквізити для погашення заборгованості», який є невід`ємною частиною цього договору та направлений позичальнику у системі дистанційного обслуговування «Приват24». Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком щодня, не пізніше дня сплати платежу, зазначеного в Графіку. Проценти розраховуються на залишок заборгованості за кредитом та зазначені в розділі 1 «Істотні умови кредитування» цього договору.
Згідно п.п. 4.4 договору сторони дійшли згоди, що в разі: неповернення позичальником кредиту в кінцеву дату повернення кредиту, визначену у Графіку, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку кінцевої дати повернення кредиту; в разі, якщо позичальник не виконав вимогу банку щодо усунення порушення, в порядку, передбаченому пунктом 3.3.2. цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку встановленого вимогою банку позичальник зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі згідно розділу 1 цього договору.
Згідно п.п. 6.1 договору строк дії договору визначається кінцевою датою повернення кредиту, однак не раніше повного виконання сторонами зобов`язань за договором.
Підпунктами 8.15, 8.17 договору передбачено, що цей договір укладається в електронній формі у 2 (двох) оригінальних примірниках, що мають однакову юридичну силу та є автентичним. Датою укладання цього договору є дата його підписання останньою із сторін договору.
Підписанням цього договору позичальник підтверджує що: до укладення договору йому була надана уся необхідна, актуальна та достовірна інформація, що передбачена частиною 1, 2, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтею 30 Закону України «Про платіжні послуги» та він був належним чином повідомлений про усі обставини які стосуються надання фінансової послуги; банк забезпечив правильне розуміння суті фінансової послуги та не нав`язував її придбання.
Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме відкрив рахунок та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором.
Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитних коштів відповідно до умов договору, шляхом перерахування коштів на рахунок, що зазначений у договорі, через термінал самообслуговування, касу, систему дистанційного обслуговування «Приват24», шляхом підключення послуги «Автоплатіж» та будь-якими іншими каналами, якщо банком надана така технічна можливість.
Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк», що стало приводом для звернення до суду з вказаним позовом.
АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало свій позов щодо стягнення тіла кредиту та процентів тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50000 грн на картковий рахунок, однак, остання не виконувала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало суду: заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк» від 17 грудня 2021 року, кредитний договір від 26 лютого 2025 року, паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою» від 26 лютого 2025 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 26 лютого 2025 року станом на 24 грудня 2025 року, виписку за договором №б/н за період з 26 лютого 2025 року по 26 грудня 2025 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки №0000005086851050 від 26 грудня 2025 року.
Докази у справі достовірно вказують на те, що АТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я відповідача ОСОБА_1 картковий рахунок, на який в подальшому були перераховані кредитні кошти.
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано кредитну картку, встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 50000 грн.
З виписки за договором №б/н за період з 26 лютого 2025 року по 26 грудня 2025 року вбачається, що станом на 26 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти та користувалась ними.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26 лютого 2025 року станом на 24 грудня 2025 року у ОСОБА_1 існує заборгованість в сумі 56906,57 грн, з яких: 48191,57 грн – заборгованість за тілом кредиту, 8715,00 грн – заборгованість за простроченими процентами.
Застосовані норми права
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Мотиви та висновки суду
З`ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне.
З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що 17 грудня 2021 року відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» в електронній формі, 26 лютого 2025 року сторони уклали кредитний договір в електронній формі, в якому узгоджено вид кредиту, суму кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у вищезазначених документах.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки ОСОБА_1 не виконала свого зобов`язання по поверненню кредиту, порушивши умови договору, станом на 24 грудня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 56906,57 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 48191,57 грн та заборгованості за простроченими процентами в розмірі 8715,00 грн. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано.
Протягом розгляду цивільної справи відповідач ОСОБА_1 , з огляду на вимоги ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не скористалась своїми процесуальними правами та не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням відповідних процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі та з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 56906,57 грн.
Судові витрати
При зверненні до суду з даним позовом АТ «КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №BOJ63B4FY9 від 13 січня 2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено в повному обсязі, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
На підставі ст.ст. 207, 509, 526, 530, 549, 610, 626, 628, 1048, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 289 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 24 грудня 2025 року за кредитним договором № б/н від 26 лютого 2025 року по тілу кредиту в розмірі 56906 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот шість) гривень 57 копійок, яка складається: 48191,57 грн заборгованість за тілом кредиту, 8715,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ 14360570);
відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , УНЗР №19830401-01708, РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя