Справа № 161/6330/24 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/722/26  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Киці С. І.,
суддів - Бовчалюк З. А., Данилюк В. А., 
секретар судового засідання Прядун Ю. В.,
з участю:
представника відповідача адвоката Терлецького О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності, визнання права на оренду та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Терлецьким Олександром Миколайовичем, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:
Позивач Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області у березні 2024 року звернулась в суд із позовом до відповідача  ОСОБА_1 про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 05 травня 2020 року відповідач ОСОБА_1 придбала на електронних торгах заставлене виконавчою службою майно, яке належало на праві власності ТОВ «Українські напівфабрикати», а саме: будівлю контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м, паркан із залізобетонних плит (495 штук), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 9,8998 га, кадастровий номер 5110800000:02:034:0002, яка належить Чорноморській міській раді Одеського району Одеської області. Право власності на вищевказане придбане нерухоме майно ОСОБА_1 не зареєструвала та не уклала договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване це нерухоме майно, хоча їй неодноразово надсилались відповідні пропозиції щодо укладення договору. Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою площею 9,8998 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110800000:02:034:0002 за період з 01 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року у розмірі 7 869 575 грн 68 коп.
У травні 2024 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона на електронних торгах, які відбулися 05 травня 2020 року, придбала нерухоме майно: будівлю контрольно-пропускного пункту № 1, загальною площею – 67,4 кв. м.; паркан із 495 залізобетонних плит, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Грошові кошти за реалізоване майно в сумі 531096 грн 16 коп. надійшли на рахунок Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 08 липня 2020 року, акт приймання-передачі нерухомого майна складено 27 жовтня 2023 року. Постановою приватного нотаріуса Перчеклій І. М. Одеського районного нотаріального округу Одеської області від 04 грудня 2023 року їй у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на будівлю контрольно-пропускного пункту № 1 та паркан із залізобетонних плит було відмовлено, а тому належним способом захисту свого порушеного права вважає визнання за нею права власності на це нерухоме майно. Просить суд: - визнати за нею право власності на будівлю контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 193605451108), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; - визнати за нею право оренди на частину земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002 площею 0,6264 га з моменту набуття права власності на будівлю контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 193605451108) на підставі рішення суду, строком дії права оренди до 10 грудня 2062 року та орендною платою у трикратному розмірі земельного податку від нормативно-грошової оцінки цієї частини земельної ділянки за відповідний календарний рік; - зобов`язати Чорноморську міську раду Одеського району Одеської області поділити земельну ділянку з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002, виділивши їй в оренду частину земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002 площею 0,6264 га для обслуговування будівлі контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67.4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2024 року первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 7869575 грн 68 коп. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 9,8998 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки 5110800000:02:034:0002, за період з 01 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 118043 грн 64 коп.
У поданій на рішення суду першої інстанції апеляційній скарзі представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 адвокат Терлецький О. М., посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, просив це рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов його довірителя задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, дав неправильну правову оцінку зібраним доказам і як наслідок безпідставно задовольнив первісний позов та відмовив у задоволенні зустрічного позову. Вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки акту приймання-передачі майна від 06 жовтня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_1 прийняла придбане майно тільки 06 жовтня 2023 року, а тому нарахування безпідставно збережених коштів за період з 01 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року є безпідставним. Суд не надав оцінки постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.12.2023 № 517/02-31, яка засвідчує, що ОСОБА_1 намагалась зареєструвати право власності за собою, а також листу Чорноморської міської ради вих. № ІНЦ-369-2023 від 16.03.2023, який засвідчує намір ОСОБА_1 укласти договір оренди земельної ділянки та відмову Чорноморської міської ради Одеської області у цьому. Суд не надав оцінки контр-розрахунку ціни позову.
Справа переглядалась судами апеляційної і касаційної інстанцій і постановою Верховного Суду від 08.04.2026 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Терлецький Олександр Миколайович, про передачу справи на розгляд Першої судової палати Касаційного цивільного суду відмовлено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Терлецький Олександр Миколайович, задоволено частково. Постанову Волинського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року скасовано. Справу за позовом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності, визнання права на оренду та зобов`язання вчинити певні дії направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
27 травня 2026 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 потане представником адвокатом Терлецьким О. М. про долучення доказів: договору від 04.05.2026 про виконання топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002; акту приймання-передачі послуг від 08.05.2026 до договору від 04.05.2026 про виконання топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002 на суму 10000,00 грн; результати проведеної топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002; договір від 19.05.2026 № 3-05/26 на виконання робіт з проведення земельно-технічної експертизи; акт виконаних робіт від 26.05.2026 згідно договору від 19.05.2026 № 3-05/26; квитанція від 21.05.2026 про оплату послуг експерта в сумі 35000,00 грн; висновок судового експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 26.05.2026 № 1/05-26; інші квитанції на оплату судового збору та витрат на правову допомогу. В цьому клопотанні також просить стягнути з бюджетних асигнувань Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на користь ОСОБА_1 38221,08 грн судового збору, 10000,00 грн витрат на залучення геодезиста, 35000,00 грн витрат на залучення судового експерта, 22000,00 грн витрат на правову допомогу.
Суд апеляційної інстанції відмовляє в долученні доказів: договору від 04.05.2026 про виконання топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002; акту приймання-передачі послуг від 08.05.2026 до договору від 04.05.2026 про виконання топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002 на суму 10000,00 грн; результатів проведеної топографо-геодезичної зйомки земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002; договору від 19.05.2026 № 3-05/26 на виконання робіт з проведення земельно-технічної експертизи; акту виконаних робіт від 26.05.2026 згідно договору від 19.05.2026 № 3-05/26; квитанції від 21.05.2026 про оплату послуг експерта в сумі 35000,00 грн; висновку судового експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 26.05.2026 № 1/05-26, оскільки за ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. У даному випадку всі зазначені вище документи оформлені після ухвалення рішення суду першої інстанції та постанови Верховного Суду у цій справі. 
Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області подала до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.
Представник відповідача адвокат Терлецький О. М. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній наведені.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з огляду на таке.
Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання власником земельної ділянки доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, відповідач за первісним позовом як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування землею, на підставі частини першої статті 1212 ЦК України, зобов`язана повернути власнику земельної ділянки. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції вважав, що позивач за зустрічним позовом не довела належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилалася у ньому.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 грудня 2013 року між Іллічівською міською радою Одеського району Одеської області (на даний час – Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області) та ТОВ «Українські напівфабрикати» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,8998 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110800000:02:034:0002.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 07 жовтня 2019 року по справі № 916/2107/19 за позовом Чорноморської міської ради Одеської області до ТОВ «Українські напівфабрикати», із-за неоплати орендної плати за користування земельною ділянкою, було розірвано договір оренди та стягнуто на користь орендодавця заборгованість з орендаря, яка виникла за цим договором.
На підставі цього рішення господарського суду Чорноморським міським відділом ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження та реалізовано майно боржника ТОВ «Українські напівфабрикати» на публічних електронних торгах.
05 травня 2020 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 на публічних електронних торгах, організованих ДП «Сетам», придбала будівлю контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та паркан із залізобетонних плит в кількості 495 штук, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 481235 від 05 травня 2020 року. 
З наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 грудня 2020 року № 237056099, встановлено, що ОСОБА_1 не зареєструвала право власності на придбане на електронних торгах вищезазначене нерухоме майно.
У вказаній довідці зазначено, що будівля контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на земельній ділянці площею 9,9 га, кадастровий номер 5110800000:02:034:0002, яка перебуває у комунальній власності Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області.
З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5115555142020 від 26 листопада 2020 року слідує, що ця земельна ділянка є сформованою, має кадастровий номер 5110800000:02:034:0002, визначені межі та площу 9,8998 га, форма власності - комунальна.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року, в цивільній справі № 501/1422/21 було задоволено позов Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та стягнуто з ОСОБА_1 1448752 грн 22 коп. безпідставно збережених коштів за період з користування земельною ділянкою площею 9,8998 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110800000:02:034:002 з 05 травня до 31 грудня 2020 року. Постановою Верховного Суду від 03 червня 2024 року вказані судові рішення залишено без змін.
Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27 листопада 2020 року, відомості з якого є обов`язковими при визначенні орендної плати, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002 площею 9,8998 га становить 73 138 968 грн 83 коп.
Розмір орендної плати за період користування відповідачем ОСОБА_1 вищезазначеною земельною ділянкою з 01 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року становить 7 869 575 грн 68 коп.
24 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Центру надання адміністративних послуг у м. Чорноморську із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою ділянки орієнтовною площею 0,6264 га, для надання в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в АДРЕСА_2 , на території Чорноморської міської ради Одеської області. Листом від 16 березня 2023 року Чорноморська міська рада повідомила ОСОБА_1 , що земельна ділянка площею 0,6264 га, яка зазначена у графічних матеріалах, наданих останньою до заяви від 24 лютого 2023 року є складовою частиною сформованої земельної ділянки 9,8998 га з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002, яка перебуває у комунальній власності Чорноморської територіальної громади Одеського району Одеської області. Крім того зазначила, що земельна ділянка 9,8998 га з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002 або її частина (у разі її поділу) вільна від забудови, тому може бути передана в оренду тільки за нормами статті 134 Земельного Кодексу України, а саме на конкурсних засадах (земельних торгах).
06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 зверталась до Чорноморської міської ради із письмовою вимогою про передачу майна, придбаного на публічних електронних торгах, а саме: будівлі контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м, та паркану із залізобетонних плит в кількості 495 штук, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Листом від 30 жовтня 2023 року Чорноморська міська рада повідомила ОСОБА_1 , що відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12 березня 2020 року відповідальним зберігачем описаного майна призначена ОСОБА_2 , яка має підписати Акт приймання-передачі описаного майна. Чорноморська міська рада долучила до вказаного листа, направленого на адресу ОСОБА_1 , Акт приймання-передачі описаного майна від 27 жовтня 2023 року, переданого ОСОБА_2 на зберігання (будівлі контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м, та паркану із залізобетонних плит в кількості 495 штук, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ). Згідно Акту приймання-передачі нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від 27 жовтня 2023 року, відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12 березня 2020 року, протоколу електронних торгів від 05 травня 2020 року № 481235 та звернення переможця електронного аукціону ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 06 жовтня 2023 року, Зберігач - представник Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області Баришева Т. В. передала, а переможець електронних торгів ОСОБА_1 прийняла будівлю контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м, та паркан із залізобетонних плит в кількості 495 штук, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний акт був підписаний ОСОБА_1 при отриманні.
01 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Одеського районного територіального округу Одеської області Перчеклій І. М. з заявою про видачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на будівлю контрольно-пропускного пункту № 1 та паркан із залізобетонних плит, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І. М. від 04 грудня 2023 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на будівлю контрольно-пропускного пункту № 1 та паркан із залізобетонних плит було відмовлено у зв`язку із тим, що Акт державного виконавця про проведені електронні торги від 16 червня 2020 року, затверджений 16 червня 2020 року Начальником Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Протокол № 481235 проведення електронних торгів не містять всіх необхідних відомостей, зокрема щодо земельної ділянки, на якій розташоване реалізоване нерухоме майно.
Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно зі ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: 
а) громадяни та юридичні особи – на землі приватної власності; 
б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, – на землі комунальної власності; 
в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, – на землі державної власності.
Частиною другою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. 
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
У главах 82 і 83 ЦК України визначено, що для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних – приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Водночас для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України.
Даний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20 вересня 2018 року в справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18), постанова Верховного Суду від 03 червня 2024 року у справі № 501/1422/21.
Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно зі ст. ст. 122–124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. 
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.
Земельним Кодексом України регламентовано перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. 
Відповідно до частин першої, другої статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час набуття відповідачем за первісним позовом права власності на нежитлову будівлю, розташовану на спірній земельній ділянці) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Вказані норми закону свідчать про те, що з дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Відповідачем надано контррозрахунок розміру безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, який містить відповідні доводи та обґрунтування. Так, ОСОБА_1 вказує, що фактично у її користуванні є земельна ділянка площею 0,6264 га, оскільки відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 27.10.2023 вона прийняла будівлю контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м, та паркан із залізобетонних плит в кількості 495 штук, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому право оренди на частину земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002 становитиме 6% (0,6264 га / 9,8998 га х 100%) усієї площі земельної ділянки у розмірі 9,8998 га. За період з 27.10.2023 по 31.10.2023 заборгованість становитиме: 13878,11 грн / 31 (днів у місяці) х 5 (днів фактичного користування) = 1790,72 грн. За період з 01.11.2023 по 30.11.2023 – 13878,11 грн, за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 – 13878,11 грн. Сума орендної плати у 2024 році за місяць від заявленої становитиме: 243098,39 грн х 6% = 14585,90 грн. Загальна сума заборгованості за період з 27.10.2023 по 29.02.2024 становить: 58718,74 грн.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 05 травня 2020 року ОСОБА_1 на публічних електронних торгах, організованих ДП «Сетам», придбала будівлю контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м, та паркан із залізобетонних плит в кількості 495 штук, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно знаходилось на земельній ділянці площею 9,8998 га, кадастровий номер 5110800000:02:034:0002, форма власності - комунальна, категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання - для розміщення заводу по виробництву продуктів харчування глибокої заморозки. Зазначена земельна ділянка знаходилась в оренді ТОВ «Українські напівфабрикати» на підставі договору оренди землі, укладеного 10 грудня 2013 року з Іллічівською міською радою Одеського району Одеської області (на даний час - Чорноморська міська рада), який було розірвано рішенням Господарського суду Одеської області від 07 жовтня 2019 року у справі №916/2107/19 за позовом Чорноморської міської ради. Об`єктом нерухомого майна, для розміщення якого надавалась в оренду ТОВ «Українські напівфабрикати» земельна ділянка з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002, є завод по виробництву продуктів харчування глибокої заморозки. Діденко-Косенюк В. В. придбала на електронних торгах не завод по виробництву продуктів харчування глибокої заморозки в цілому, а лише контрольно-перепускний пункт № 1, загальною площею 67,4 кв.м, та паркан із залізобетонних плит в кількості 495 штук. А тому є непропорційним визначення розміру земельної ділянки, права користування на яку набула ОСОБА_1 , через співвідношення частки набутого з електронних торгів нерухомого майна до загального розміру цілого об`єкту - заводу по виробництву продуктів харчування глибокої заморозки, для розміщення якого надавалась в оренду земельна ділянка з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002. Лот з реєстраційним номером 417154 (найменування майна: будівля контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м, паркан із залізобетонних плит в кількості 495 штук) не містив даних щодо земельної ділянки, на яких знаходиться вказане нерухоме майно, як не містили цієї інформації й акт державного виконавця про проведені електронні торги від 16 червня 2020 року, та Протокол № 481235 проведення електронних торгів.
ОСОБА_1 у 2023 році, тобто після звернення Чорноморської міської ради до суду з попереднім позовом про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період з 05 травня до 31 грудня 2020 року та розгляду Луцьким міськрайонним судом Волинської області цивільної справи № 501/1422/21, зверталась до відповідних нотаріальних органів, органів державної влади та місцевого самоврядування з метою отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, реєстрації права власності на придбане нерухоме майно та укладення договору оренди земельної ділянки, однак їй в цьому було відмовлено з незалежних від неї підстав.
Так, постановою приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області Перчеклій І. М. від 04 грудня 2023 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на будівлю контрольно-пропускного пункту № 1 та паркан із залізобетонних плит було відмовлено у зв`язку із тим, що Акт державного виконавця про проведені електронні торги від 16 червня 2020 року, затверджений 16 червня 2020 року Начальником Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Протокол № 481235 проведення електронних торгів не містять всіх необхідних відомостей, зокрема щодо земельної ділянки, на якій розташоване реалізоване нерухоме майно. Відповідно до пункту 8 Розділу X «Порядок розрахунків за придбане на електронному аукціоні майно та перехід права власності» Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акту про проведений електронний аукціон.
Матеріали справи не містять доказів наявності у ОСОБА_1 свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та суд не встановив наявності у неї в період з 01 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року права власності на придбане нерухоме майно що, відповідно, зумовлює відсутність у неї у вказаний період часу обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, на якій розміщено це майно.
Суд апеляційної інстанції враховує, що листом від 16 березня 2023 року Чорноморська міська рада повідомила ОСОБА_1 , що земельна ділянка з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002, яка перебуває у комунальній власності, може бути передана в оренду тільки за нормами статті 134 ЗК України, а саме, на конкурсних засадах (земельних торгах). Доказів призначення таких земельних торгів матеріали справи не містять.
Також суд враховує, що будівля контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м, та паркан із залізобетонних плит в кількості 495 штук, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , прийняті переможцем електронних торгів ОСОБА_1 від Зберігача - представника Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області Баришевої Т. В лише 27 жовтня 2023 року, на що вказує Акт приймання-передачі нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , від 27 жовтня 2023 року, складений на вимогу ОСОБА_1 , і лише з цього часу вона є фактичним користувачем як будівлі, так і земельної ділянки. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти, що мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути їх власнику на підставі ст. 1212 ЦК України. 
У даному випадку ОСОБА_1 набула лише будівлю контрольно-перепускного пункту, а не весь майновий комплекс (який мав би бути розміщений на спірній земельній ділянці). Тому розмір безпідставно збережених коштів визначається пропорційно до частки набутого майна, а не з площі всієї земельної ділянки, наданої для розміщення цілого підприємства. Позивачем не надано доказів, яка саме частина земельної ділянки знаходиться у фактичному користуванні відповідача і відповідно, суд позбавлений можливості самостійно визначити як розмір земельної ділянки, так і суму, яку має сплатити відповідач за її користування.
Чорноморська міська рада просила суд стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти за користування спірною земельною ділянкою за період з 01 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року, тобто й за період, що передував підписанню вказаного вище Акту приймання-передачі.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 7 869 575,68 грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 9,8998 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 5110800000:02:034:0002, за період з 01 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість вимог, заявлених ОСОБА_1 в зустрічному позові. Зокрема, щодо безпідставності вимоги останньої про визнання за нею права власності на будівлю контрольно-перепускного пункту № 1, загальною площею 67,4 кв.м, враховуючи, що факт набуття саме ОСОБА_1 права власності на дане нерухоме майно шляхом придбання його на публічних електронних торгах підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 481235.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що право власності на будівлю не було зареєстровано за ОСОБА_1 і згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстровано за ТзОВ “Українські напівфабрикати” (код ЄДРПОУ 38363832). Оскільки позов пред`явлено в цій частині до неналежного відповідача, це є самостійною підставою для відмови у позові.
Суд у складі колегії суддів вважає, що місцевий суд підставно відмовив і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права оренди на частину земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002 площею 0,6264 га та зобов`язання Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області поділити земельну ділянку з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002, виділивши їй в оренду частину земельної ділянки з кадастровим номером 5110800000:02:034:0002 площею 0,6264 га, так як відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів, а саме: витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15 грудня 2020 року № 237056099 та з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26 листопада 2020 року № НВ-5115555142020 земельна ділянка, на якій розташоване придбане з прилюдних торгів нерухоме майно, що належить останній, є сформованою і має кадастровий номер 5110800000:02:034:0002 та чітко визначені межі та площу 9,8998 га. 
Суд апеляційної інстанції у складі колегії суддів вважає, що безпідставними є вимоги за первісним позовом та безпідставними є вимоги за зустрічним позовом. Суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову та залишає рішення суду першої інстанції без змін в частині відмови в задоволенні зустрічного позову.
За ч. 13 ст 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За подачу апеляційної скарги у цій справі ОСОБА_1 сплачено 24881,85 грн (18168,00 грн + 6713,85 грн) судового збору, що становить 5% від її доходу за 2023 рік. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити. Судовий збір за подачу зустрічного позову становив 7004,60 грн, а тому судовий збір за оскарження рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову становить 8405,52 грн (7004,60 грн х 150% х 0,8/понижуючий коефіцієнт/).
Оскільки суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково та скасовує рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову, то стягненню з позивача в користь ОСОБА_1 підлягає 16476,33 грн (24881,85 грн – 8405,52 грн) сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги у цій справі.
Крім того, у цій справі ОСОБА_1 подавала касаційну скаргу на ухвалу Волинського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року і сплачувала 484,48 грн судового збору. Постановою Верховного Суду від 19.02.2025 у цій справі зазначену касаційну скаргу задоволено.
Також ОСОБА_1 подавала касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року і сплачувала 5850,00 грн судового збору. Постановою Верховного Суду від 08.04.2026 у цій справі зазначену касаційну скаргу задоволено.
Стягнення з позивача Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в користь ОСОБА_1 підлягає 6334,48 грн сплаченого судового збору за подачу касаційних скарг у цій справі.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
27 травня 2026 року через систему ЄСІТС “Електронний суд” ОСОБА_1 через представника адвоката Терлецького О. М. подала клопотання про стягнення судових витрат в якому просить додатково до клопотання від 27.05.2026 про долучення доказів долучити квитанцію на оплату витрат на проведення геодезичних робіт та акт приймання-передачі послуг з правової допомоги, як докази понесення судових витрат, які просить стягнути з позивача за первісним позовом. До зазначеного клопотання додано акт від 27.05.2026 приймання-передачі послуг – правової допомоги у справі № 161/6330/24 на суму 22000,00 грн до договору про надання правової допомоги № 133 від 20.05.2021, строк дії якого продоовжено додатковою угодою від 20.05.2024 до 20.05.2034. В акті вказані полуги, кількість годин – 22, ціна за одиницю – 1000,00 грн, загальна сума – 22000,00 грн. Кількість витраченого часу адвокатом зазначена в цілому та становить 22 години, без деталізації по виду послуг. Також не подано до суду доказів оплати таких послуг, а з змісту договору про надання правової допомоги № 133 від 20.05.2021 неможливо встановити порядок оплати. Оскільки суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково та скасовує рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову, а в частині відмови в задоволенні зустрічного позову залишає без змін, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в користь ОСОБА_1 11000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Суд апеляційної інстанції відмовляє в стягненні 10000,00 грн витрат на залучення геодезиста, 35000,00 грн витрат на залучення судового експерта, оскільки суд відмовив в долученні доказів згідно клопотання  ОСОБА_1 від 27 травня 2026 року.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Терлецьким Олександром Миколайовичем, задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2024 року в цій справі в частині задоволення первісного позову скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, - відмовити.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2024 року в цій справі в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання права власності, визнання права на оренду та зобов`язання вчинити дії, - залишити без змін.
Стягнути з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в користь ОСОБА_1 22810,81 грн (двадцять дві тисячі вісімсот десять гривень 81 коп) сплаченого судового збору у цій справі.
Стягнути з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в користь ОСОБА_1 11000,00 грн (одинадцять тисяч гривень 00 коп) витрат на правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 травня 2026 року.

Головуючий - суддя 

Судді