ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 460/5051/25 пров. № А/857/20563/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. та ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.05.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання провести індексацію пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачені страхові внески та які враховуються для обчислення пенсії (суддя суду І інстанції: Друзенко Н.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.05.2025р., м.Рівне, дата складання повного рішення суду І інстанції: 05.05.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

18.03.2025р. (згідно із відомостями ярлика на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. (надалі – відповідач, пенсійний орган) щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 за період 2022-2024 років, що визначена згідно рішення Верховного Суду від 26.10.2024р. у справі № 460/13832/23, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачені страхові внески та який враховуються для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796; 
зобов`язати відповідача провести перерахунок (індексацію) пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески у відповідності до ч.2 ст.42 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі – Закон № 1058-IV), який враховується для обчислення пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022р. відповідно до п.п.1, 3 постанови Кабінету Міністрів /КМ/ України № 118 від 16.02.2022р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (надалі – постанова КМ України № 118), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023р. відповідно п.п.1, 4 постанови КМ України № 168 від 24.02.2023р. «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (надалі – постанова КМ України № 168), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024р. відповідно до п.1, пп.3 п.2 постанови КМ України № 185 від 24.02.2024р. «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (надалі – постанова КМ України № 185), проводити індексацію пенсії з урахуванням норм чинного законодавства та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії (а.с.1-8, 14).

Згідно ухвали суду від 01.04.2025р. позовну заяву в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо непроведення індексації пенсії за період 2022, 2023, 2024 років, що визначена згідно рішення Верховного Суду від 26.10.2024р. у справі № 460/13832/23, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796, зобов`язання відповідача провести перерахунок (індексацію) пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески у відповідності до ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV, який враховується для обчислення пенсії на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 з 01.03.2022р. по 17.09.2024р. відповідно п.п.1, 3 постанови КМ України № 118, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023р. по 17.09.2024р. відповідно п.п.1, 4 постанови КМ України № 168, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024р. по 17.09.2024р. відповідно до п.1, пп.3 п.2 постанови КМ України № 185, проводити індексацію пенсії з урахуванням норм чинного законодавства та у зв`язку з цим провести виплату недотриманих сум пенсії, повернуто позивачу (а.с.21-30).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами (а.с.31-34).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.05.2025р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача щодо непроведення з 18.09.2024р. ОСОБА_1 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2022-2024 роки, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії у розмірі 1,14, 1,197 та 1,0796; зобов`язано відповідача здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2022-2024 роки, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії у розмірах 1,14, 1,197 та 1,0796, враховуючи, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, не може перевищувати 1500 грн., та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 18.09.2024р.; у решті вимог відмовлено (а.с.45-51).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржили відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл. та позивач ОСОБА_1 . 

Відповідач ГУ ПФ України в Рівненській обл. у своїй апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.59-63).
В обґрунтування апеляційних вимог ГУ ПФ України в Рівненській обл. покликається на те, що постановою Верховного Суду від 17.04.2024р. у справі № 460/20412/23 зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок основної пенсії за період з 01.07.2021р. відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021р., відповідно до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України № 230/96-ВР від 06.06.1996р. «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок основної пенсії за період з 01.07.2021р. відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021р., відповідно до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України № 230/96-ВР від 06.06.1996р. «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну пенсію у розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком. 
Розмір пенсії позивача з 01.07.2021р. визначений на виконання постанови касаційного суду становить 11294 грн. 82 коп. Отже, постанову Верховного Суду від 17.04.2024р. у справі № 460/20412/23 виконано в межах покладених зобов`язань; інші зобов`язання, у тому числі проводити індексацію пенсії за період 2022, 2023 та 2024 роки, на відповідача не покладено.
Окрім цього, правові підстави для проведення позивачу індексації пенсії із врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року призначення пенсії (а не який враховується для обчислення пенсії станом на 01.10.2017р.), є відсутніми.

Позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо проведення індексації пенсії в подальшому та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача проводити з 01.03.2025р., щороку, індексацію з урахуванням норм чинного законодавства пенсії ОСОБА_1 , що визначена згідно рішення Верховного Суду від 26.10.2024р. у справі № 460/13832/23, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, із застосованими індексами інфляції за період з 2022 року по 2024 рік (а.с.52-54).
В обґрунтування апеляційних вимог позивач покликається на те, що з метою забезпечення проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів /КМ/ України щороку у межах бюджету ПФ України визначає розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. У свою чергу, будь-яким нормативно-правовим актом не визначено, що для проведення індексації пенсії громадянин має направляти відповідну заяву або інше звернення. Відповідні дії щодо проведення індексації проводяться територіальними підрозділами пенсійного фонду України автоматично щороку на підставі прийнятих КМ України документів.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційні скарги в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія І); позивач є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, та перебуває на обліку у відповідача, отримуючи пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України № 796-XII від 28.02.1991р. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» /надалі – Закон № 796-XII/, що не заперечується відповідачем (а.с.12).
Постановою Верховного Суду від 17.04.2024р. у справі № 460/20412/23 зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок основної пенсії за період з 01.07.2021р. відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021р., відповідно до ст.54 Закону № 796-XII, у редакції Закону України № 230/96-ВР від 06.06.1996р. «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок основної пенсії за період з 01.07.2021р. відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021р., відповідно до ст.54 Закону № 796-XII, у редакції Закону України № 230/96-ВР від 06.06.1996р. «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі шести мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну пенсію у розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком.
На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив відповідний перерахунок пенсії позивача, та виплачує їй пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком. 
Восени 2024 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Листом № 1700-0202/8-63348 від 06.11.2024р. відповідач повідомив, що підстав для індексації немає, оскільки постанову Верховного Суду від 17.04.2024р. у справі № 460/20412/23 виконано в межах покладених зобов`язань; розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2021р., визначений на виконання постанови, становить 11294 грн. 82 коп.; інші зобов`язання, у тому числі проводити індексацію пенсії за період 2022, 2023 та 2024 роки, не покладено (а.с.13 і на звороті).

Покликаючись на неправомірність дій пенсійного органу щодо непроведення індексації пенсії після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду, позивач звернулася до суду з розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи частково заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що постановою КМ України № 118, постановою КМ України № 168 та постановою КМ України № 185 передбачено індексацію пенсій на коефіцієнти збільшення 1,14, 1,197, 1,0796, в тому числі і пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені ч.3 ст.54 Закону № 796-XII.
Однак, відповідач не здійснив індексацію пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, що не відповідає приписам ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV. 
За наведеного, підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання протиправними дій та про зобов`язання провести перерахунок (індексацію) пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески у відповідності до ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV, який враховується для обчислення пенсії на коефіцієнти збільшення з урахуванням строків звернення з позовом до суду , а також з урахуванням вимог про обмеження розміру збільшення в результаті перерахунку сумою 1500 грн.

Викладені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, ґрунтуються на вимогам чинного законодавства, враховують усталену судову практику вирішення аналогічних спорів, з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно приписів ст.2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Обов`язковий характер індексації визначається ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч.2 ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022р. прийнято Закон України № 2040-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства», яким ч.5 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» було викладено в новій редакції.
Так, частиною 5 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом № 1058-IV.
Преамбулою названого Закону закріплено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідно до ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії КМ України прийнято 20.02.2019р. постанову № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою, серед іншого, затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV (надалі - Порядок № 124).
Згідно з п.5 Порядку № 124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 4 Порядку № 124 визначено, що коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:

(ЗСЦ+ЗСЗ )х 50%
К = ------------------------ + 1%,
100%

де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:

ЗСЗ = Псзп (1): Псзп(2) х 100% - 100%,

де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.

Постановою КМ України № 118 з 01.03.2022р. установлено, що перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14; у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Пунктом 3 постанови КМ України № 118 передбачено, що з 01.03.2022р. розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені ч.3 ст.54 Закону № 796-XII, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови.

Відповідно до п.3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 2023 рік зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». У свою чергу, пунктом 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році, зокрема, частина друга статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовуються у порядку, на умовах та у строки, що визначені Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації пункту 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» КМ України прийняв 24.02.2023р. постанову № 168, пунктом 1 якої установлено, що з 01 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.
Пунктом 4 постанови КМ України № 168 передбачено, що з 1 березня 2023 р. розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені ч.3 ст.54 Закону № 796-XII, з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 3 постанови КМ України № 118 з 01.03.2022р. підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови.
Постановою КМ України № 185 від 23.02.2024р. установлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (Офіційний вісник України, 2019 р., №19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796 (пункт 1 постанови).
Підпунктом 3 п.2 постанови КМ України № 185 від 23.02.2024р. передбачено, що розміри пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені ч.3 ст.54 Закону № 796-XII, з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 3 постанови КМ України № 118 від 16.02.2022р., п.4 постанови КМ України № 168 від 24.02.2023р. підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови. 
Установлено, що у разі, коли розмір підвищення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень (пункт 3 цієї постанови).

Отже, індексація пенсій у подальшому відповідно до постанов КМ України № 118 від 16.02.2022р., № 168 від 24.02.2023р., № 185 від 23.02.2024р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» проводиться згідно з Порядком № 124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року на відповідні коефіцієнти.

Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою КМ України № 124 від 20.02.2019р. «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», не узгоджені з приписами ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017р. (за приписами Порядку).

Відповідно до ст.7 Закону № 1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, серед іншого, за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).
Так, принцип законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, полягає у забезпеченні чітких, рівних та прозорих правил для всіх суб`єктів, що беруть участь у цій системі. Умови, права та обов`язки щодо пенсійного страхування встановлюються виключно законами України. Це забезпечує правову визначеність і недопущення свавільного регулювання. При цьому, цей принцип також передбачає рівність прав і гарантій, адже законодавство повинно гарантувати однакові умови участі в системі для всіх осіб, незалежно від їхнього соціального чи економічного статусу. Крім того, зазначений принцип загальнообов`язкового державного пенсійного страхування полягає у прозорості умов нарахування пенсій, обчислення страхового стажу, розмір внесків і виплат, що дає змогу громадянам чітко розуміти свої права та обов`язки. Цей принцип правового регулювання також втілює принцип соціальної справедливості, адже законодавчо врегульовані умови покликані забезпечити справедливий розподіл пенсійних коштів між усіма учасниками системи, враховуючи сплачені внески та тривалість страхового стажу.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) спрямований на забезпечення соціальної справедливості та мотивації до участі в системі страхування. Оскільки розмір пенсії прямо залежить від тривалості страхового стажу - чим довший стаж, тим вищий розмір пенсії. Це стимулює громадян працювати довше та сплачувати страхові внески протягом більшого періоду. Крім того, пенсійні виплати обчислюються з урахуванням заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески. Більший розмір заробітної плати означає більший внесок до Пенсійного фонду, що впливає на кінцевий розмір пенсії. Отже, вказаний принцип стимулює громадян працювати офіційно, отримуючи легальну заробітну плату, з якої сплачуються страхові внески, адже це безпосередньо впливає на майбутні пенсійні виплати. Отже, принцип диференціації розмірів пенсії залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати спрямований на створення прозорої, справедливої та економічно обґрунтованої пенсійної системи. Він забезпечує зв`язок між внесками, зробленими до Пенсійного фонду, і рівнем соціального забезпечення у пенсійному віці.
Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
Отже, абзац 1 в сукупності з абз.2 п.5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності з ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV, тобто, під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
В іншому випадку, відповідно до ч.4 ст.7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституцій України закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту кореспондує з принципом верховенства права.
При цьому, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію «якості закону».

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019р. у справі № 913/204/18, від 10.03.2020р. у справі № 160/1088/19).
У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020-2025 роках згідно з Законом № 1058-IV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV. Застосуванню також підлягають відповідні постанови КМ України № 127 від 22.02.2021р., № 118 від 16.02.2022р., № 168 від 24.02.2023р., № 185 від 23.02.2024р.
Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, відповідно до ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV положень п.5 Порядку № 124, є протиправним.
З врахуванням вищевикладеного, норми абз.1 в сукупності з положеннями абз.2 п.5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з ч.2 ст.42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені частиною 3 ст.54 Закону № 796-ХІІ, підлягають індексації із застосовуванням коефіцієнта збільшення.
При цьому, приписи постанов КМ України № 127 від 22.02.2021р., № 118 від 16.02.2022р., № 168 від 24.02.2023р., № 185 від 23.02.2024р. не ставлять у залежність право особи, яка отримує пенсію по інвалідності відповідно до ч.3 ст.54 Закону № 796-ХІІ, на індексацію пенсії від розміру застосованої розрахункової величини під час обчислення пенсії.

Таким чином, оскільки постановою КМ України № 118, постановою КМ України № 168 та постановою КМ України № 185 передбачено індексацію пенсій на коефіцієнти збільшення 1,14, 1,197, 1,0796, в тому числі пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені ч.3 ст.54 Закону № 796-XII, тому відмова відповідача в проведенні такої індексації пенсії позивачу є протиправною.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції для ефективного захисту прав і свобод позивача, відновлення його порушеного права дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову шляхом зобов`язання відповідача здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2022-2024 роки, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії у розмірах 1,14, 1,197 та 1,0796, враховуючи, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, не може перевищувати 1500 грн., та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 18.09.2024р.

У частині доводів апеляційної скарги позивача, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.
Водночас захист прав на майбутнє не відповідає завданню та меті адміністративного судочинства, які визначені положеннями КАС України.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні № 19-рп/2011 від 14.12.2011р. зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Апеляційний суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.
Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавча визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.
Метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав.
Судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право.
Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 15.08.2019р. у справі № 1340/4630/18, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, вимоги про зобов`язання щодо подальшої індексації пенсії є передчасними, з огляду на відсутність порушення прав, свобод та інтересів особи, яка звертається до суду.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, правильно застосувавши норми матеріального і дотримавши вимоги норм процесуального права, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог стосовно зобов`язання відповідача здійснювати індексацію пенсії в подальшому, як передчасних.
Відтак, позовні вимоги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.
При цьому незадоволення позовних вимог щодо проведення індексації пенсії в подальшому не є порушення права позивача на справедливий суд та соціальний захист. 

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволено частково у визначений спосіб.

Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційні скарги на нього слід залишити без задоволення.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Рівненській обл. 

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл. та ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05.05.2025р. в адміністративній справі № 460/5051/25 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного судового рішення: 15.06.2026р.