ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
04.05.2026	Справа № 910/1856/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Масло Трейд» (вул. Лазаряна, буд. 3, офіс 5, м. Дніпро, 49041; ідентифікаційний код 32794258)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «НХТС» (Кловський узвіз, буд. 7-А, офіс 8-4, м. Київ, 01021; ідентифікаційний код 44049789)
про стягнення 89 655,82 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача
До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Масло Трейд» (далі за текстом - ТОВ «Масло Трейд», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НХТС» (далі за текстом - ТОВ «НХТС», Відповідач) про стягнення 89 655,82 грн заборгованості, з яких: 60 364,85 грн - основного боргу, 6 370,99 грн - 25% річних, 704,31 грн - інфляційних втрат, 7 880,02 грн - пені та 14 335, 65 грн - штрафу, нарахованих за неналежне виконання зобов`язань за договором поставки № 42/25-П від 15.04.2025 (далі за текстом - Договір).
В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним належним чином виконано зобов`язання з поставки товару Відповідачу, який прийнято ним без зауважень проте оплачено з порушенням визначених Договором строків, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій, 25 % річних, інфляційних втрат та звернення до суду з позовом.

2. Стислий виклад позиції Відповідача 
Із поданого відзиву вбачається, що станом на дату звернення до суду з позовом борг за Договором становить 57 872, 80 грн та погашається Відповідачем.
Також, Відповідач просить суд зменшити розмір нарахованих Позивачем штрафних санкцій та інфляційних втрат, а також відмовити у задоволенні позову в частині штрафу та 25 % річних.

3. Процесуальні дії у справі
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
16.03.2026 та 27.03.2026 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.
31.03.2026 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про долучення доказів та три клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
02.04.2026 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Позивача щодо поданого Відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2026 у задоволенні клопотання ТОВ «НХТС» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено.
Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
15.04.2025 між ТОВ «Масло Трейд» (Постачальник) та ТОВ «НХТС» (Покупець) укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 Договору Постачальник зобов`язується протягом терміну дії цього Договору передати Покупцеві у власність товар - мастильні матеріали, експлуатаційні рідини для автомобілів та іншої техніки, інші комплектуючі до транспортних засобів тощо, окремими партіями згідно з відповідними замовленнями Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар (далі по тексту - Товар) та своєчасно оплатити його на умовах, що визначені цим Договором.
Відповідно до пункту 3.3 Договору Покупець здійснює розрахунки за відповідну партію Товару у формі відстрочки платежу на 30 (тридцять) днів від дати відвантаження Товару Покупцю. Фактом поставки товару вважається прийом Покупцем даної партії товару за накладною.
Відповідно до пункту 7.2 Договору у разі порушення строків оплати вартості відповідної партії Товару, Постачальник має право стягнути з Покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який сплачується пеня від вартості відповідної партії Товару за кожен день прострочення.
Відповідно до пункту 7.3 Договору у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу Постачальника, відповідно до статті 625 ЦК України, Покупець зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 25 % річних від простроченої суми.
Відповідно до пункту 7.4 Договору у разі, якщо прострочення платежу триватиме більше одного місяця, Постачальник матиме право, крім стягнення передбаченої Договором пені додатково стягнути з Покупця штраф у розмірі 20 % від простроченої суми.
Датою поставки партії Товару вважається дата прийому-передачі товару, зазначена у відповідній накладній (пункт 4.4 Договору).
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3-ох років але в будь якому випадку до моменту повного розрахунку Покупцем за поставлений товар (пункт 8.1 Договору).
З матеріалів справи вбачається, що Позивачем за період з 09.07.2025 по 31.10.2025 здійснено поставку Відповідачу на суму 127 011, 28 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: 
№ 2693 від 09.07.2025 на суму 18 677, 76 грн (рахунок на оплату по замовленню № 5498 від 08.07.2025);
№ 3296 від 18.08.2025 на суму 6 259, 03 грн (рахунок на оплату по замовленню № 6692 від 18.08.2025);
№ 3485 від 01.09.2025 на суму 9 928, 51 грн (рахунок на оплату по замовленню № 7119 від 01.09.2025);
№ 3811 від 22.09.2025 на суму 10 681, 20 грн (рахунок на оплату по замовленню № 7764 від 22.09.2025); 
№ 3852 від 24.09.2025 на суму 5 577, 12 грн (рахунок на оплату по замовленню № 7852 від 24.09.2025); 
№ 3854 від 24.09.2025 на суму 28 900, 32 грн (рахунок на оплату по замовленню № 7845 від 24.09.2025); 
№ 4044 від 06.10.2025 на суму 3 887, 04 грн (рахунок на оплату по замовленню № 8238 від 06.10.2025); 
№ 4076 від 08.10.2025 на суму 19 332, 48 грн (рахунок на оплату по замовленню № 8321 від 08.10.2025); 
№ 4101 від 09.10.2025 на суму 4 432, 03 грн (рахунок на оплату по замовленню № 8390 від 09.10.2025);
№ 4218 від 16.10.2025 на суму 7 209, 65 грн (рахунок на оплату по замовленню № 8554 від 14.10.2025);
№ 4386 від 27.10.2025 на суму 7 521, 98 грн (рахунок на оплату по замовленню № 8673 від 27.10.2025); 
№ 4470 від 31.10.2025 на суму 2 660, 64 грн (рахунок на оплату по замовленню № 9131 від 2 660, 64); 
№ 4472 від 31.10.2025 на суму 1 943, 52 грн (рахунок на оплату по замовленню № 9132 від 31.10.2025).
Судом встановлено, що вказані вище видаткові накладанні підписано сторонами без зауважень та претензій, що підтверджує факт належної поставки товару Позивачем та виникнення обов`язку з оплати у Відповідача.
Згідно долучених до позову платіжних інструкцій, Відповідачем сплачено на користь Позивача 69 138,48 грн, а саме: 
видаткова накладна № 3485 від 01.09.2025 згідно платіжного повідомлення № 617 від 03.09.2025; 
видаткова накладна № 3296 від 18.08.2025 згідно платіжного повідомлення № 727 від 24.09.2025;
видаткова накладна № 3811 від 22.09.2025 згідно платіжного повідомлення № 901 від 27.10.2025;
видаткова накладна № 4044 від 06.10.2025 згідно платіжного повідомлення № 1214 від 03.12.2025;
видаткова накладна № 4076 від 08.10.2025 згідно платіжного повідомлення № 1388 від 24.12.2025;
видаткова накладна № 4101 від 09.10.2025, видаткова накладна № 4386 від 27.10.2025, видаткова накладна № 4470 від 31.10.2025 та видаткова накладна№ 4472 від 31.10.2025 згідно платіжного повідомлення № 1391 від 24.12.2025;
частково оплачена видаткова накладна № 2693 від 09.07.2025 в розмірі 2 490, 22 грн згідно платіжного повідомлення № 850 від 14.10.2025 в силу чого борг становить - 16 187, 54 грн.
взагалі не оплачено видаткові накладні № 3852 від 24.09.2025 на суму 5 577, 12 грн; № 3854 від 24.09.2025 на суму 28 900, 32 грн та № 4218 від 16.10.2025 на суму 7 209, 65 грн.
Відтак, судом встановлено, що Відповідачем сплачено в загальному 69 138, 48 грн в силу чого станом на дату звернення до суду основний борг становить - 57 872, 80 грн, в той час як Позивачем заявлено до стягнення 60 364, 85 грн.
Водночас судом встановлено, що при формуванні суми основного боргу, заявленої до стягнення Позивачем не враховано часткову оплату Відповідача за видатковою накладною № 2693 від 09.07.2025 згідно платіжного повідомлення № 850 від 14.10.2025 розмірі 2 490, 22 грн, а також переплату, здійснену платіжним повідомлення № 1391 від 24.12.2025 на суму 1, 83 грн оскільки поставка товарів за видатковим накладними, вказаними у призначенні платежу становить 16 558, 17 грн.
Водночас, із наданих Позивачем у позові пояснень вбачається, що сума 2 490, 22 грн, відповідно до пункту 7.6 Договору та статті 534 ЦК України скерована на погашення неустойки, а саме на погашення частки штрафу, відповідно до пункту 7.4. Договору, розмір якого склав 3 735,55 грн. Таким чином після погашення частки штрафу за порушення строків оплати за видатковою накладною № 2693 від 09.07.2025 на суму 18 677, 76 грн, сума штрафу склала 3 735,55 грн - 2 490,22 грн = 1 245,33 грн.
Сума переплати 1,83 грн спрямована на часткове погашення нарахованої пені.
Заперечень Відповідача в частині здійснених Позивачем зарахувань суду не надано.
Так, сума основного боргу за Договором становить 60 363, 02 грн.
Відповідачем не заперечується факт прострочення оплати за поставлений Позивачем товар.
Враховуючи викладене, Позивач стверджує, що Відповідачем допущено порушення виконання грошового зобов`язання за Договором в силу чого здійснено нарахування пені, 25 % річних, інфляційних втрат та штрафу.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 2693 від 09.07.2025 на суму 18 677, 76 грн мала бути сплачена у строк до 08.08.2025, однак враховуючи зарахування суми 2 490, 22 грн борг за такою накладною станом на дату звернення до суду не погашено.
Відтак, Позивачем за період з 09.08.2025 по 09.02.2026 нараховано: штраф - 1 245, 33 грн (3735, 55 грн - 2 490, 22 грн), інфляційні втрати - 300,17 грн, пеня - 2 929, 08 грн, 25% річних - 2 366, 70 грн.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 3852 від 24.09.2025 на суму 5 577, 12 грн мала бути сплачена у строк до 24.10.2025, однак станом на дату звернення до суду борг не погашено.
Відтак, Позивачем за період з 25.10.2025 по 09.02.2026 нараховано: штраф - 1 115, 42, інфляційні втрати - 33,51 грн, пеня - 509,89 грн, 25% річних - 412,55 грн.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 3854 від 24.09.2025 на 28 900, 32 грн мала бути сплачена у строк до 24.10.2025, однак станом на дату звернення до суду борг не погашено.
Відтак, Позивачем за період з 25.10.2025 по 09.02.2026 нараховано: штраф - 5 780 грн, інфляційні втрати - 173, 63 грн, пеня - 2 642, 20 грн, 25% річних - 2 137, 83 грн.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 4044 від 06.10.2025 на суму 3 887, 04 грн мала бути сплачена у строк до 05.11.2025, однак сплачена 03.12.2025.
Відтак, Позивачем за період з 06.11.2025 по 02.12.2025 нараховано: інфляційні втрати - 15, 55 грн, пеня - 89, 14 грн, 25% річних - 71, 88 грн.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 4076 від 08.10.2025 на суму 19 332, 48 грн мала бути сплачена у строк до 07.11.2025, однак сплачена 24.12.2025.
Відтак, Позивачем за період з 08.11.2025 по 03.12.2025 нараховано: штраф - 3 866,50, інфляційні втрати - 116,15 грн, пеня - 755, 29 грн, 25% річних - 609, 11 грн.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 4218 від 16.10.2025 на суму 7 209, 65 грн мала бути сплачена у строк до 15.11.2025, однак станом на дату звернення до суду борг не погашено.
Відтак, Позивачем за період з 16.11.2025 по 09.02.2026 нараховано: штраф - 1 441,93 грн, інфляційні втрати - 14, 42 грн, пеня - 524, 43 грн, 25% річних - 424,68 грн.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 4101 від 09.10.2025 на суму 4 432, 03 грн мала бути сплачена у строк до 08.11.2025, однак сплачена 24.12.2025.
Відтак, Позивачем за період з 09.11.2025 по 23.12.2025 нараховано: штраф - 886, 41 грн, інфляційні втрати - 26, 63 грн, пеня - 169, 39 грн, 25% річних - 136, 60 грн.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 4386 від 27.10.2025 на суму 7 521, 98 грн мала бути сплачена у строк до 26.11.2025, однак сплачена 24.12.2025.
Відтак, Позивачем за період з 27.11.2025 по 23.12.2025 нараховано: інфляційні втрати - 15, 04 грн, пеня - 172, 49 грн, 25% річних - 136, 11 грн.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 4470 від 31.10.2025 на суму 2 660, 64 грн мала бути сплачена у строк до 30.11.2025, однак сплачена 24.12.2025.
Відтак, Позивачем за період з 01.12.2025 по 23.12.2025 нараховано: інфляційні втрати - 5,32 грн, пеня - 51,97 грн, 25% річних - 41, 91 грн.
Судом встановлено, що видаткова накладна № 4472 від 31.10.2025 на суму 1 943, 52 грн мала бути сплачена у строк до 30.11.2025, однак сплачена 24.12.2025.
Відтак, Позивачем за період з 01.12.2025 по 23.12.2025 нараховано: інфляційні втрати - 3,89 грн, пеня - 37,97 грн, 25% річних - 30,62 грн.
Відповідач у своєму відзиві зазначає, що сума боргу є меншою, просить суд зменшити розмір неустойки та інфляційні втрати, а також відмовити у частині вимог Позивача про стягнення штрафу та 25 % річних.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.
Як вбачається зі змісту частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).
Частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як встановлено судом вище, пунктом 3.3 Договору сторонами погоджено порядок оплати - 30 днів від дати відвантаження товару.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
В силу встановлених судом обставин на підставі наданих Позивачем доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем допущено порушення в частині строків оплати за поставлений товару в силу чого вимога Позивача про стягнення суми основного боргу (із урахуванням проведених Позивачем зарахувань згідно пункту 7.6 Договору та статті 534 ЦК України) 60 364, 85 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
При цьому, судом враховано, що Відповідачем не надано доказів здійснення оплат за Договором, окрім зазначених судом вище, в силу чого сума боргу 60 364, 85 грн є такою, що підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені. (стаття 549 ЦК України).
Оскільки Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання, Позивачем правомірно здійснено нарахування штрафу, пені, 25 % річних та інфляційні втрати, правильність обрахунку яких судом перевірено та встановлено, що заявлені Позивачем до стягнення суми в цій частині є арифметично вірними та відповідно підлягають стягненню з Відповідача.
Що стосується поданого Відповідачем клопотання про зменшення розміру пені та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Подібний висновок міститься у пункті 67 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20.
Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання. 
Аналогічний висновок міститься у пункті 23 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 910/10675/21.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України, статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 21.09.2021 у справі № 910/10618/20.
Крім того, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки останні виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. 
Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.
Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.
Враховуючи прохальну частину відзиву, вирішуючи питання зменшення нарахованих Позивачем інфляційних втрат, суд притримується того, останні є заходом відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, тому остання не може бути зменшена судом на підставі статі 551 ЦК України.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2020 у справі № 920/653/19 та від 31.01.2022 у справі № 910/15116/18.
При цьому, судом враховано, що Відповідачем не ставилося питання зменшення розміру відсотків річних, в задоволенні стягнення яких останній просив суд саме відмовити.
В сукупності зазначеного, дотримуючись принципу диспозитивності, судом не вбачається підстав для зменшення суми нарахованої пені оскільки Відповідачем не доведено поважність причин допущеного прострочення виконання зобов`язання за Договором, винятковість спірних правовідносин, при тому, що сума такої пені не є надмірною, враховуючи предмет позову.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено порушення виконання Відповідачем договірного зобов`язання в частині строків оплати товару, що свідчить про обґрунтованість заявлених вимог у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Масло Трейд» - задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НХТС» (Кловський узвіз, буд. 7-А, офіс 8-4, м. Київ, 01021; ідентифікаційний код 44049789) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Масло Трейд» (вул. Лазаряна, буд. 3, офіс 5, м. Дніпро, 49041; ідентифікаційний код 32794258) 60 364 (шістдесят тисяч триста шістдесят чотири) грн 85 коп - основного боргу, 6 370 (шість тисяч триста сімдесят) грн 99 коп - 25% річних, 704 (сімсот чотири) грн 31 коп - інфляційних втрат, 7 880 (сім тисяч вісімсот вісімдесят) грн 02 коп - пені, 14 335 (чотирнадцять тисяч триста тридцять п`ять) грн 65 грн - штраф та судовий збір - 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 04.05.2026 

Суддя Антон ПУКАС