Справа № 638/7425/26
Провадження № 2/638/7226/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року    м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Шамраєва М.Є.,
за участі секретаря судового засідання - Пухно М.С.,
позивача -  ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою позивача:  ОСОБА_1  до відповідача:  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу,- 
УСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, який було укладено 30 жовтня 2025 року між нею та  ОСОБА_2 , зареєстрованого НОМЕР_1 палацом одруження № 1 управління РАГС Москви та складено актовий запис № 1202599770003408855004 та стягнути з  ОСОБА_2  судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 2025 року подружжя разом не проживає, сім`я перестала існувати. Протягом останнього року відповідач зловживав нецензурною мовою, погрожував, не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, постійно виявляв неповагу, вчиняв сварки. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з вини відповідача. Відповідач проживає за межами України, зв`язок з ним ускладнений. На примирення та збереження шлюбу з відповідачем не згодна. Від шлюбу подружжя має дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові 21 листопада 2024 року.
Дитина зареєстрована та проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Шамраєва М.Є.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 16.04.2026 року вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
05 червня 2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ременцової А.В. надійшла заява про надання строку на примирення з якої вбачається, що відповідач просить надати сторонам строк для примирення на термін 6 місяців, оскільки останній прикладає зусилля щодо збереження шлюбу та подружжя має спільну дитину. Дрібні непорозуміння носили тимчасовий характер та були пов`язані з веденням спільного господарства. Відповідач зазначає, що докладав максимум зусиль щодо врегулювання спірних питань між подружжям без застосування надмірних емоцій, намагався всі непорозуміння врегулювати мирним шляхом, також вважає, що усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Про намір розірвати шлюб позивач його не повідомляла. Відповідач зацікавлений у збереженні сім`ї. Вважає, що відсутні підстави для розірвання шлюбу та зазначає, що щиро стурбований тим, що це розлучення може мати руйнівний вплив на ментальний стан дитини, особливо з огляду на складну ситуацію, в якій сім`я опинилися через війну. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про надання строку для примирення. Оскільки вважає, що відсутні підстави для задоволення такої вимоги відповідача та зазначила, що подружжя тривалий час не веде спільного побуту, проживають в різних країнах у стані постійного конфлікту, який періодично загострюється. Наголосила на тому, що у шлюбі із відповідачем систематично зазнає образ, приниження від відповідача, що супроводжується агресивними висловлюваннями, у тому числі з використанням ненормативної лексики, що є проявом психологічного насильства і грубо порушує права позивача на повагу до її гідності. Позивач також вказала, що постійні сварки, погрози та агресія з боку відповідача, психологічний тиск та емоційний вплив негативно позначаються на її психологічному та емоційному стані. Тривале перебування у конфлікті та невизначеності створює для неї додаткову психологічну напругу. Зазначила, що для нормального розвитку дитини необхідна атмосфера спокою та взаємоповагу, яку в умовах шлюбу відповідач з позивачем забезпечити не можуть. На підставі викладеного вказала, що з огляду на втрату до відповідача відчуття любові, агресивну поведінку відповідача, постійні приниження позивача відповідачем, відсутність взаємної поваги та небезпеку психологічного тиску з боку відповідача, примирення між позивачем та відповідачем є неможливим та суперечить інтересам позивача та їх спільної дитини.  Тому просить суд не затягувати розгляд справи та здійснити її розгляд у розумні строки без надання строку на примирення.
Крім того позивач зазначила, що відповідач ще в листопаді 2025 року був повідомлений про бажання останньої про розірвання шлюбу та запропоновано вирішити це питання за місцем проживаня, проте відповідач нічого не зробив, тому позивач цим питанням почала займатися самостійно. 
05.06.2026 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Ременцовою А.В. подана заява про надання строку для примирення. 
Позивач у поданих до суду запереченнях просила строк на примирення не надавати, у судовому засіданні підтримала заперечення проти надання строку на примирення та свої позовні вимоги щодо розірвання шлюбу.
Також 05.06.2026 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ременцової А.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до розгляду Харківським апеляційним судом апеляційної скарги на ухвалу суду від 13.05.2026 року. Крім того в заяві зазначено, що відповідач має бажання брати участь у розгляді справи особисто в порядку самопредставництва, без обов`язкового залучення адвоката чи інших представників, оскільки це є єдиний спосіб побачити та донести свою позицію дружині. Бути присутнім на судовому засіданні особисто не має можливості, так як перебуває за межами території України та не є громадянином України.
Верховний Суд у своїй постанові від 24 жовтня 2024 року у справі №752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) вказав, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (див. постанову Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 520/5386/15-ц).
Заслухавши думку позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та відсутність підстав для відкладення розгляду справи.
Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступного.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Статтею 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
До своїх заперечень щодо надання строку для примирення позивач долучила роздруківки переписок та відеозапис із спілкуванням ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , які були дослідженні судом у судовому засіданні. Із наданого відеозапису та роздруківки суд встановив, що характер відносин між сторонами не можна назвати сімейним, злагодженим та таким, що вказує на наявність почуття любові та поваги подружжя один до одного. Навпаки, між сторонами виникають конфлікти, спілкування є агресивним із застосуванням ненормативної лексики,образ та погроз.
Позивач висловила свою категоричну незгоду із наданням строку на примирення та наполягала на задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу.
У своїй заяві про надання строку примирення від 05.06.2026  ОСОБА_2 підтвердив наявність сварок та конфліктів між ним та дружиною.
Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Враховуючи обставини цієї справи, суд доходить висновку, що вжиття заходів щодо примирення подружжя суперечитиме моральним засадам суспільства, тож відмовляє в задоволенні заяві відповідача про надання строку на примирення.
Водночас суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.
Дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, що 30 жовтня 2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований 97700034 палацом одруження № 1 управління РАГС Москви та складено актовий запис № 1202599770003408855004, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .
У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.
Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Позивач неодноразову наголосила на тому, що хоче шлюб розірвати, просила строк на примирення не надавати.
Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.
Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Як визначено ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
За таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому суд доходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.
Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Керуючись: ст.105, 109, 110, 112-114 СК України, ст. 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 223, 247, 263-266, 274 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви відповідача про надання строку на примирення. 
Задовольнити позовні вимоги  ОСОБА_1 .
Розірвати шлюб між  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який 30 жовтня 2025 року зареєстрований 97700034 палацом одруження № 1 управління РАГС Москви, актовий запис № 1202599770003408855004.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 гривень 20 копійок.
Шлюб припиняється у день набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи- в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , електрона пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 

Суддя М.Є. Шамраєв