Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
10 червня 2026 року Справа №520/32633/25 
Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить суд:
1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо прийняття рішення №204450024521 від 03.11.2025 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, на яку вона мала право з досягненням 50-річного віку;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо призначити пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду;
3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до страхового стажу навчання з 01.09.1990 по 30.06.1993 та період роботи з 13.09.1993 по 31.12.1998 МК "Азовсталь".
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.11.2025 №204450024521 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, з посиланням на пункт 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю спеціального стажу станом на 11.10.2017, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. На думку позивача, відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу період навчання з 01.09.1990 по 30.06.1993 та період роботи з 13.09.1993 по 31.12.1998 на МК "Азовсталь", посилаючись на те, що зазначені записи внесені до трудової книжки до дати її заповнення (20.06.1997), що суперечить пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Позивач вважає, що недоліки заповнення трудової книжки роботодавцем не можуть позбавляти її конституційного права на соціальний захист, а сам факт виконання нею роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 (машиніст крана металургійного виробництва в цеху товстолистовому ПРАТ МК "Азовсталь"), підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 20.06.1997, довідкою ПРАТ МК "Азовсталь" №311 від 03.10.2025, довідкою №03.03.01-698/к від 29.09.2025, витягами з наказів про затвердження результатів атестації робочих місць та доповненнями до форми Т-2. Позивач також посилається на те, що на час виникнення спірних правовідносин з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 жінки, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалась судом до електронного кабінету відповідача в ЄСІТС "Електронний суд" та отримана ним 17.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 18.12.2025. 
В установлений судом строк, відповідач правом надіслати відзив на позовну заяву не скористався, заяву про визнання позову суду також не надсилав.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25 жовтня 2025 року звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області та прийнято рішення від 03.11.2025 №204450024521 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю спеціального стажу станом на 11.10.2017, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В рішенні зазначено, що вік заявниці складає 50 років 02 місяці 16 днів, страховий стаж - 24 роки 04 місяці 16 днів, спеціальний стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років, станом на 11.10.2017 - відсутній. Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.1997 до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1990 по 30.06.1993 та період роботи з 13.09.1993 по 31.12.1998, оскільки дані записи внесені до трудової книжки до дати її заповнення (20.06.1997), що суперечить пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Починаючи з 01.01.1999 періоди трудової діяльності зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).
Вважаючи рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
У преамбулі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "б" статті 13 Закону №1788-XII вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Однак рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII.
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-XII з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального страхового та пільгового стажу роботи).
Така позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 (провадження №11-209заі21), згідно з якими у спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-XII з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-IV.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 13.09.1993 по 31.12.1998 на МК "Азовсталь", суд зазначає таке.
Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Судом з матеріалів справи встановлено, що згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 20.06.1997, ОСОБА_1 :
з 01.09.1990 по 30.06.1993 - навчалась в ПТУ №2 м.Маріуполь;
з 13.09.1993 прийнята в товстолистовий цех машиністом крана металургійного виробництва 3 розряду орендного підприємства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (наказ №187 від 09.09.1993);
з 01.07.1996 переведена в товстолистовий цех машиністом крана металургійного виробництва (наказ №307 від 01.07.1996);
з 01.07.2003 переведена машиністом крана металургійного виробництва 3 розряду ц.№29 відділення термообробки і вогневого різання металу 16т №24 (наказ №570 від 01.07.2003);
з 01.07.2010 переведена в товстолистовий цех машиністом крана металургійного виробництва №23а г/п 30т, ділянки відділки, сортування та здавання металу (наказ №250 від 25.06.2010);
з 29.11.2018 переведена в товстолистовий цех машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду, ділянки відділки, сортування, термообробки і вогневого різання металу (наказ №1173 від 29.11.2018).
Період роботи позивача на ПРАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" з 13.09.1993 по 11.08.2022 також підтверджується довідкою ПРАТ МК "Азовсталь" №311 від 03.10.2025 та довідкою №03.03.01-698/к від 29.09.2025, виданими Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь".
Відповідно до довідки №311 від 03.10.2025 позивач виконувала роботи у цеху товстолистовому (прокатне виробництво) за професією, посадою машиніста кранів металургійного виробництва, що передбачено Списком №2 розділ III підрозділ 3а код КП Позиція 2040300а-13792, підстава: Постанова Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26.01.1991, постанова Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994; Списком №2 розділ III підрозділ 3а, код КП Позиція 3.3а - підстава: Постанова Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003; Списком №2 розділ III підрозділ 3 - підстава: Постанова Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016. За період з 13.09.1993 по 31.12.2018 спеціальний стаж позивача за Списком №2 становить 25 років 03 місяці 19 днів. Відволікання від основної роботи не було.
У довідці №311 зазначено підстави для її видачі: особиста картка, особові рахунки, штатний розпис, дані, наявні в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємства, технологія виробництва. Робочі місця атестовано наказами по комбінату: №118 від 07.06.1994 (перша атестація), №46 від 16.02.2000, №315тр від 28.09.2001, №300 від 18.09.2006, №351 від 21.12.2010, №593 від 21.12.2015, №701 від 27.11.2019.
Таким чином, суд зазначає, що довідка №311 від 03.10.2025 підписана уповноваженими особами підприємства, містить печатки та всі обов`язкові реквізити, передбачені п.4.4 ДСТУ 4163:2020, а також відповідає вимогам пункту 20 Порядку №637, оскільки в ній вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія та посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків та їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Перевіряючи доводи відповідача про непідтвердженість періоду роботи з 13.09.1993 по 31.12.1998 у зв`язку з тим, що відповідні записи внесені до трудової книжки до дати її заповнення (20.06.1997), суд зазначає наступне.
У спірний період роботи позивача порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.
Згідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.
Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, у зв`язку з чим недотримання правил ведення трудової книжки не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи, якій належить трудова книжка, та відповідно не може впливати на її особисті права.
Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист, в тому числі і щодо вирішення питання призначення пенсії за віком.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17, підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, а також у постановах від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, від 11.11.2020 у справі №677/831/17.
Крім того, суд враховує, що сама обставина внесення записів до трудової книжки після дати її заповнення (вкладиша) не є самостійною підставою для виключення відповідного періоду роботи зі страхового стажу, оскільки зміст таких записів узгоджується з даними довідки ПРАТ МК "Азовсталь" №311 від 03.10.2025 та довідки №03.03.01-698/к від 29.09.2025, що містять відомості про прийняття позивача на роботу 13.09.1993 та її подальші переведення з посиланням на конкретні накази по підприємству. Відомості трудової книжки не суперечать, а узгоджуються з первинними документами підприємства.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 13.09.1993 по 31.12.1998 на МК "Азовсталь" належним чином підтверджений матеріалами справи, а виявлені пенсійним органом недоліки у заповненні трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача.
Стосовно позовних вимог про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1990 по 30.06.1993, суд зазначає таке.
Згідно зі статтею 56 Закону України №1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Законом України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" №103/98-ВР від 10 лютого 1998 року, з наступними змінами і доповненнями, а саме ч.1 ст.38 встановлено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до підпункту "з" пункту 109 розділу VIII Постанови Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 "Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій" (чинної до 1 січня 1992 року) крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.
Судом встановлено, що відповідно до запису №1 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач у період з 01.09.1990 по 30.06.1993 навчалась в ПТУ №2 м.Маріуполь, що підтверджено дипломом, який надавався позивам при зверненні до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії. Запис про період навчання зроблено на підставі диплома, що видавався закладом професійно-технічної освіти.
Таким чином, період навчання з 01.09.1990 по 30.06.1993 у ПТУ №2 м.Маріуполь підлягає зарахуванню до загального страхового стажу позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1990 по 30.06.1993 та період роботи з 13.09.1993 по 31.12.1998 на МК "Азовсталь".
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №204450024521 від 03.11.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії з підстав незарахування зазначених періодів до страхового стажу не відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає скасуванню як протиправне.
З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1990 по 30.06.1993 та період роботи з 13.09.1993 по 31.12.1998 на МК "Азовсталь".
Стосовно позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд зазначає наступне.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до пунктів 2-4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Окрім того, частиною третьою статті 245 КАС України передбачено право суду у разі скасування індивідуального акта зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
Оскільки вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.10.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням правової оцінки про необхідність зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1990 по 30.06.1993 та періоду роботи з 13.09.1993 по 31.12.1998 на МК "Азовсталь", наведеної судом у рішенні.
Приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Сума надмірно сплаченого судового збору підлягає поверненню в порядку визначеному пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Олександра Борисенка, буд.7, м.Рівне, 33028, код ЄДРПОУ 21084076) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №204450024521 від 03.11.2025 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ 21084076) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до страхового стажу період навчання з 01.09.1990 по 30.06.1993 та період роботи з 13.09.1993 по 31.12.1998 на МК "Азовсталь".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (код ЄДРПОУ 21084076) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 25.10.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням правової оцінки про необхідність зарахування періодів до страхового стажу, наведеної судом у рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Олександра Борисенка, буд.7, м.Рівне, 33028, код ЄДРПОУ 21084076) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 10 червня 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО