Справа № 344/4718/26
Провадження № 2-а/344/64/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Мелещенко Л.В. 
за участю секретаря судового засідання - Дутки Р.-І.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) як військовозобов`язаний. Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0591965 позивач є особою з інвалідністю 3 групи довічно. 29.08.2024 ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що доводиться довідкою №2615-7002103766 від 29.08.2024. 
20 лютого 2026 року ОСОБА_1 виявив, що його банківські рахунки арештовані, та він не може розпоряджатися власними коштами. 
Позивачем було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 15.12.2025 винесено відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 34 000,00 гривень. Вказана постанова 12.02.2026 направлена для виконання до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Того ж дня 20.02.2026 ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу було надано копію постанови №R254994 від 15.12.2025, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік за місцем реєстрації як ВПО, чим допустив порушення правил військового обліку.
При цьому, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не викликали для розгляду справи про адміністративне правопорушення, він не мав змоги ні надати пояснення, дізнатись про те, що його притягають до адміністративної відповідальності.
Більше того, 16.12.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 покладено відмітку у військовому квитку ОСОБА_1 на підтвердження того, що він взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поруч з тим, позивача не довели до відома про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності.
У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності підпис ОСОБА_1 про отримання копії постанови відсутній.
Також у заяві про примусове виконання постанови № R254994 від 15.12.2025 вказано, що сама постанова вручена ОСОБА_1 15.12.2025 шляхом направлення засобами електронного зв`язку в електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проте це не відповідає дійсності, адже ОСОБА_1 не має смартфону, а лише кнопковий мобільний телефон, і також не має створеного електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, про що неодноразово повідомляв про це працівникам ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною та винесеною із порушенням процесуальних норм, без правових підстав.
За наведених обставин позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову № R254994 від 15 грудня 2025 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити (а.с. 1-11).
20 березня 2026 року представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. 
Відповідач зазначає, що позивач самостійно зазначає та визнає той факт, що 29.08.2024 він був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа (ВПО) в АДРЕСА_1 (довідка від 29.08.2024 № 2615-7002103766 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, адреса: АДРЕСА_2 ). При цьому позивач підтверджує, що не став на військовий облік за фактичним місцем проживання. Згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач став на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_1 15.12.2025.
З моменту отримання довідки ВПО, 29.08.2024 у позивача виник безумовний обов`язок у семиденний строк особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік. Цей обов`язок ним проігноровано, що є прямим порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Наявність у позивача інвалідності 3 групи (за довідкою МСЕК), на яку він посилається, не звільняє його від обов`язку дотримання правил військового обліку. Згідно із законом, такі особи підлягають військовому обліку.
Відповідно до витягу з ЄДРВЗР «ІНФОРМАЦІЯ_8», уповноваженою особою відповідача 15.12.2025 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 08/1227 відносно ОСОБА_1 . Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення до позивача доведено дату та час розгляду справи.
У своїй позовній заяві Позивач безпідставно стверджує, що суть викладеного в постанові правопорушення не узгоджується з диспозицією ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Такі доводи є абсолютно хибними, оскільки Позивач плутає норми матеріального права. Як вбачається з матеріалів та даних ЄДРВЗР «ІНФОРМАЦІЯ_8», оскаржувана постанова винесена за порушення ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період), а не за ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію). Відтак, усі аргументи позивача щодо невідповідності фабули правопорушення диспозиції ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не мають юридичного значення для даної справи, оскільки його притягнуто до відповідальності за іншою статтею. 
Також позивач стверджує, що постанова не містить усіх необхідних даних (час вчинення, день виявлення, опис обставин тощо). Зазначене не відповідає дійсності. Оскаржувана постанова складена у повній відповідності до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить опис обставин правопорушення (непостановка на військовий облік у семиденний строк після реєстрації як ВПО), посилання на порушені норми права та статтю Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою накладається стягнення. Зазначена постанова сформована в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та містить встановлений набір цифрових даних у відповідності до програмних алгоритмів її заповнення. Оскільки військовозобов`язаний, фактично не ставши на військовий облік за новим місцем проживання, унеможливив можливість відслідковування будь-яких цифрових змін облікових даних, ІНФОРМАЦІЯ_1 не знав і не міг знати про те, що ОСОБА_1 прибув до нового місця проживання (ВПО). Датою виявлення вказаного правопорушення є дата перевірки облікових даних та безпосереднього складення протоколу уповноваженою особою відповідача 15.12.2025. Оскільки оскаржувану постанову було винесено в межах тримісячного строку з дня виявлення правопорушення з 15.12.2025, строки, передбачені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідачем порушено не було. Дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 були законними, обґрунтованими та здійсненими в межах повноважень. Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення є пропорційним заходом впливу за триваюче ігнорування обов`язків з військового обліку під час дії правового режиму воєнного стану.
Відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 59-61).
08 квітня 2026 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Марчук С.В. подано до суду уточнений адміністративний позов, у якому просить скасувати постанову №R254994 від 15 грудня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по справі закрити (а.с.68-79).
Процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2026 року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.36-37).
Ухвалою суду від 11 березня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі (а.с. 46-47).
Ухвалою суду від 11 березня 2026 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Марчук Світлани Василівни про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишено без задоволення (а.с.48-51).
Пояснення учасників справи у судовому засіданні.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Марчук С.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі на підставах, викладених у позові, просили позов задовольнити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Постановою № R254994 по справі про адміністративне правопорушення від15 грудня 2025 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 гривень (а.с. 14-15).
ОСОБА_1  взятий на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 29.08.2024 № 2615-7002103766 (а.с. 22).
ОСОБА_1 має військовий квиток серії НОМЕР_1 (а.с.23-31).
Згідно копії Витягу № 365839-13062024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивачперебуває на військовому обліку, не заброньований та у розшуку не перебуває (а.с. 31а).
Позивач ОСОБА_1 , відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ №0591965, є особою з інвалідністю 3 групи довічно (а.с. 32-34).
12.02.2026 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся із заявою до Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання постанови № R254994 від 15.12.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.35).
За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП, 17.02.2026 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4, боржник ОСОБА_1 , стягувач ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 42, 45).
Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду
за результатами розгляду справи.
Згідно із статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення  ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Притягненню до адміністративної відповідальності особи, обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до частини другої статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Частиною першою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно із статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої-другої статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_9 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_9, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Відповідно до пункту 1 Положення про ІНФОРМАЦІЯ_9, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, ІНФОРМАЦІЯ_9 є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
ІНФОРМАЦІЯ_9 утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ІНФОРМАЦІЯ_9 (далі - районні ІНФОРМАЦІЯ_9).
ІНФОРМАЦІЯ_9 утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Згідно пункту 7 Положення про ІНФОРМАЦІЯ_9 ІНФОРМАЦІЯ_9 Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні ІНФОРМАЦІЯ_9 є відокремленими підрозділами відповідних ІНФОРМАЦІЯ_9 Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних ІНФОРМАЦІЯ_9 у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного ІНФОРМАЦІЯ_9, що затверджується керівником районного ІНФОРМАЦІЯ_9.
Положення про районні ІНФОРМАЦІЯ_9 затверджуються керівниками відповідних ІНФОРМАЦІЯ_9 Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
Відповідно до статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_9 розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України)).
Від імені ІНФОРМАЦІЯ_9 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_9.
Процедуру складання ІНФОРМАЦІЯ_9 протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання ІНФОРМАЦІЯ_9 протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 січня 2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція № 3).
Тобто законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.
У пункті 1 розділу ІІ Інструкції № 3 зазначено, що протокол складає уповноважена посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_9 щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, щодо особи, яка не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик ІНФОРМАЦІЯ_9, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у ІНФОРМАЦІЯ_9 підтвердних документів про отримання особою виклику. Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення, та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності (далі - заява про визнання правопорушення). Заява про визнання правопорушення подається до ІНФОРМАЦІЯ_9 особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, у строки та способи, передбачені статтею 279-9 КУпАП.
Згідно із пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 3, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції № 3, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до відзиву не долучено протокол про адміністративне правопорушення.
Підстави для не складання протоколу про адміністративне правопорушення суд не вбачає. 
Стаття 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Так, згідно частини першої статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частина друга статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини третьої статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до Примітки статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
З аналізу приведених норм випливає, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII.
Відповідно до положень частини першої статті5 Закону № 1951-VIII, держателем Реєстру є Міністерство оборони України, розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (надалі за текстом - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
За приписами частини другої статті 5Закону № 1951-VIII, держатель Реєстру:
1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;
2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";
4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;
5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;
6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.
Згідно частини п`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_9 Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Відповідно до частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) ІНФОРМАЦІЯ_9, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 1951-VIII до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: 1) прізвище, відомості про зміну прізвища; 2) власне ім`я (усі власні імена), відомості про зміну власного імені; 3) по батькові (за наявності); 4) дата народження; 5) місце народження; 6) стать; 7) місце проживання та місце перебування; 7-1) номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; 8) відомості про батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників та інших представників, а також дітей (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження) - виключно за згодою призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 8-1) відомості про сімейний стан особи та відомості про членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження) - виключно за згодою призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 9) реквізити паспорта громадянина України та документів, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну (серія, номер, дата видачі, орган, що видав, строк дії); 9-1) відомості про громадянство (зміну громадянства); (…) 32) відомості про особу, зниклу безвісти за особливих обставин; 33) відомості про внутрішньо переміщену особу; 34) відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
За приписами частини третьої статті 14 Закону № 1951-VIII, актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Цією частиною статті 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.
Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до Законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.
Реєстр здійснює отримання даних шляхом електронної інформаційної взаємодії з Єдиним державним демографічним реєстром для:
1) проведення зіставлення, звірки та верифікації інформації про фізичну особу відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри»;
2) використання при наданні публічних (електронних публічних) послуг відповідно до Закону України «Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг»;
3) внесення до Реєстру унікального номеру запису в Єдиному державному демографічному реєстрі.
Реєстр здійснює електронну інформаційну взаємодію з інформаційно-комунікаційними системами з використанням системи електронної взаємодії електронних ресурсів.
У разі відсутності технічної можливості передачі даних засобами системи електронної взаємодії електронних ресурсів електронна інформаційна взаємодія може здійснюватися з використанням інших інформаційно-комунікаційних систем із застосуванням у них відповідних комплексних систем захисту інформації з підтвердженою відповідністю за результатами державної експертизи в порядку, встановленому законодавством, інших захищених методів, у тому числі з використанням змінних носіїв.
Згідно із пунктом 8 Положення про ІНФОРМАЦІЯ_9», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, завданнями ІНФОРМАЦІЯ_9 відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (ІНФОРМАЦІЯ_9 Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні ІНФОРМАЦІЯ_9), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і ІНФОРМАЦІЯ_9, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.
Судом встановлено, що відповідачем не надано до суду належних доказів вчинення відповідачем дій щодо отримання персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 Закону № 1951-VIII.
Джерелом визначення фактичного місце проживання визначено Єдиний інформаційний реєстр соціальної сфери, що є єдиною комплексною інформаційно-комунікаційна системою, що безпосередньо забезпечує реалізацію функцій суб`єктів Єдиної системи, інформаційну підтримку і супровід їх діяльності та є сукупністю взаємозв`язаних загальних і функціональних підсистем, програмно-інформаційних комплексів, програмно-технічних засобів, які забезпечують логічне поєднання відповідних інформаційних ресурсів, обробку та захист інформації, електронну інформаційну взаємодію, користувачами якої є державні органи, державні підприємства та установи, фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, визначені у пункті 9 Положення про Єдину інформаційну систему соціальної сфери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 404 від 14.04.2021, які використовують сервіси Єдиної системи відповідно до їх функціонального призначення.
Згідно з вказаним Положенням ЄІССС охоплює: загальнообов`язкове державне соціальне та пенсійне страхування, пенсійне забезпечення; надання соцдопомоги, субсидії, соцстипендії інших пільг і виплат; ведення обліку тих, хто підлягає державному соцстрахуванню і тих, хто має право на пільги; ведення даних про людей з інвалідністю, тих, хто потребує реабілітації; запобігання та протидія домашньому насильству, насильству за ознакою статі, торгівлі людьми; надання соцпідтримки дітям; проведення соціальних та реабілітаційних заходів, соцроботи з сім`ями, дітьми, молоддю; здійснення контролю над надання соцпослуг та соцпідтримки. соцзахист населення, зокрема вразливих груп, зокрема управлінням соцзахисту населення надано доступ до ЄІССС для централізованого призначення, нарахування та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам тощо.
Заразом, для держави та управлінь соціального захисту населення впровадження ЄІССС це: безпечний та коректний обмін інформацією; даними з Дією при подачі заяви на допомогу для ВПО, а всі зміни, внесені співробітниками управлінь соцзахисту населення, автоматично фіксуються в системі; автоматизована взаємодія з банками, які здійснюють виплату допомоги ВПО; швидка та автоматична верифікація paperless - створюються та передаються електронні справи замість паперових; легкий перехід на обслуговування від одного до іншого управління соцзахисту у разі зміни місця фактичного перебування, а всі персональні дані зберігаються на центральному рівні, тож втрата або несанкціоноване використання цих даних, зокрема, на місцевому рівні в разі бойових дій чи окупації, неможливе.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.
Отже, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності спірної постанови, враховуючи примітку до статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положеннями статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Однак, в порушення вищенаведених норм права, відповідачем ані в оскаржуваній постанові, ані у наданому до суду відзиві не конкретизовано, ні адресу «нового місця проживання», ні адресу «зареєстрованого місця проживання» позивача, ні «ким був взятий на облік як ВПО».
Зміст спірної постанови зводиться лише до встановлення того факту, що ОСОБА_1 , маючи зареєстроване місце проживання у Донецькій області, не став на військовий облік за місцем реєстрації як ВПО, чим порушив частину четверту статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
При цьому в оскаржуваній постанові відсутні дані про дату та час вчинення адміністративного правопорушення.
Крім того, суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про дату, місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи. 
Проте під час розгляду справи 15.12.2025 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 не викликав для розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому позивач не мав змоги ні надати пояснення, ні скористатися правовою допомогою.
Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.
Виходячи із норм викладених в частині першій статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не надано до суду доказів, які спростовують наведені позивачем факти відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, встановлення самого факту правопорушення.
Суд позбавлений права самостійно збирати докази у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано обов`язку щодо доведення правомірності прийнятого рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  а тому складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності є неправомірним.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Згідно частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. 
За таких обставин суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена законом, недостатність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Позовну вимогу про визнання протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення суд вважає безпідставною, оскільки частиною третьою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначені конкретні повноваження суду при вирішенні справ у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності і не надано суду право визнавати протиправним рішення суб`єкта владних повноважень у даній категорії справ, а також результатом вчинення дій інспектора стало конкретне рішення, а саме: оскаржувана постанова, яка, за висновком суду, підлягає скасуванню, і такий спосіб захисту порушеного у публічно-правових відносинах права позивача суд вважає достатнім та повним. 
Розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України,  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з квитанцією від 05 березня 2026 року, ОСОБА_1 сплатив 665,60 гривень судового збору за звернення до суду з даним позовом (а.с. 11а).
Тому суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 665,60 гривень.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 38, 210, 251, 252, 254, 256, 258, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 9, 77, 134, 139, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В : 

Позовні вимогиОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі - задовольнити частково.
Скасувати постанову № R254994 від 15 грудня 2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: вАДРЕСА_3 .
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: вАДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено та підписано 22 червня 2026 року.

Суддя Мелещенко Л.В.