Справа № 420/3775/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючої судді - Бойко О.Я.,
розглянувши у письмовому загальному провадженні справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, 

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, Головного управління ДПС в Одеській області до відповідача, фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , у якій позивач просить суд:

- стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суму заборгованості з : податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 2 555 630, 25 грн. ; по адмінінчтративним штрафам та іншим санкціям у розмірі 1020 грн. 

Також в цьому провадженні суд розглядає зустрічний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , до відповідача, Головного управління ДПС в Одеській області , в якій позивач просить:

(1). Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.06.2021 №292/15-32-24-03 “Про анулювання реєстрації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ”.

(2). Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області поновити з 01.07.2021 реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи. 

(3). Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №44740/15-32-24-06-20 від 15.08.2025 за формою “Р”.

(4). Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №44741/15-32-24-06-20 від 15.08.2025 за формою “ПС”.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним)

Позивач стверджує, що станом на 19.11.2025 відповідно до інтегрованих карток платника, довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу податкова заборгованість відповідача складає 2 556 650,25 грн. (з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів послуг та заборгованість з адміністративних штрафів). Вказаний борг виник у зв`язку з тим, що загальна сума від здійснення ним операцій з постачання товарів/послуг у періоді, що перевірявся, загально перевищувала суму, яка дозволяла йому перебувати на спрощеній системі платника податку. Проте відповідач не виконав свого обов`язку зареєструватися платником ПДВ, податкові декларації з податку на додану вартість не подавав, що стало підставою для донарухвання йому суми податку на додану вартість та адміністративних штрафів. 

У зв`язку з несплатою боргу податковий орган направив податкову вимогу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Оскільки 30 днів з моменту надсилання вимоги сплинули, а борг є непогашеним, позивач просить стягнути борг з рахунків банків платника. 

Також податковий орган вважає, що при проведенні камеральної перевірки він не виходив за межі предмету перевірки, адже перевірка проведена з підстав дотримання вимог перебування на спрощеній системі оподаткування. Податкове законодавство не передбачає проведення перевірки з підстав дотримання вимог перебування на спрощеній системі оподаткування , позапланової або планової. 

(б) Позиція відповідача за первісним позовом (позивача - за зустрічним)

Відповідач заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні первісного адміністративного позову відмовити. Надав до суду зустрічний позов, де зазначав, що позовні вимоги податкового органу ґрунтуються на двох податкових повідомленнях-рішеннях, які він вважає протиправними. 

В обґрунтування своєї позиції в зустрічному позові позивач стверджує, що рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку є протиправним, оскільки було прийнято на підставі проведеної камеральної перевірки, яка має вузький предмет (своєчасність подання декларацій, арифметичні помилки) і не може бути інструментом для встановлення правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування. Позивач вважає, що податковий орган мав провести саме документальну (виїзну або невиїзну) перевірку для встановлення факту перебування особи на загальній системі оподаткування, а не обмежуватися камеральною перевіркою чи формальним актом.

Також позивач за зустрічним позовом стверджує, що йому не надсилалася податкова вимога, надсилання якої згідно з вимогами податкового законодавства є необхідною передумовою прийняття рішення анулювання реєстрації платника єдиного податку. Як і були відсутні самі підстави для надсилання податкової вимоги. Так, на думку позивача, підставами для надіслання податкової вимоги згідно з чинним податковим законодавством є перевищення суми боргу в розмірі 180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Позивач стверджує, що станом на 01.01.2021 у нього був відсутній податковий борг у розмірі 5723,35 грн, що перевищує 3060 грн. (180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). 

У цьому зв`язку, на думку позивача, протиправне рішення про анулювання реєстрації його як платника єдиного податку не породжує жодних правових наслідків. Він, у вказаний податковим органом період, мав законні підстави і перебував на спрощеній системі оподаткування, будучи платником єдиного податку ІІ групи, статус якого не вимагав реєструватися платником ПДВ. Тому донарахування податковим органом податку на додану вартість та штрафних санкцій є незаконним, а прийняті податкові повідомлення-рішення на підставі протиправного рішення про анулювання є відповідно також протиправними та такими, що належать до скасування. 

Крім того, позивач стверджував, що він не отримував та йому не було відомо про прийняття рішення щодо анулювання реєстрації його як платника єдиного податку. Тому він подавав та подає податкову звітність платника єдиного податку та продовжує щоквартально сплачувати єдиний податок. Така податкова звітність та сплата податку приймається відповідачем без зауважень, що вказує на суперечливість його дій.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

17.02.2026 суд ухвалив відкрити загальне позовне провадження у справі. 

26.03.2026 суд ухвалою прийняв зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень. 

14.04.2026 суд ухвалив відмовити у задоволенні клопотання податкового органу про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду; закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

24.04.2026 суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження. 

IV. Обставини, встановлені судом

ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2019 по 30.06.2021 здійснював підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного податку 2 групи, єдиного соціального внеску з підприємницької діяльності.

Податковий орган провів камеральну перевірку щодо порушення платником єдиного податку другої групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності.

30.06.2021 за результатами камеральної перевірки податковий орган прийняв рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . Підстава для анулювання, яка вказана в рішенні, - наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у сумі 5723,35 грн. (аб. восьмий, пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПКУ).

З 30 червня по 04 липня 2025 року податковий орган провів позапланову невиїзну перевірку, за результатами якої склав акт від 11.07.2025 №37359/15-32-24-06-15.

В акті зафіксовані порушення щодо заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2022-2024 роки на загальну сму 2 044 504,20 грн. , неподання податкових декларацій з податку на додану вартість, ненадання контролюючому органу первинних документів.

На підставі акту перевірки від 11.07.2025 податковий орган прийняв спірні податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до інтегрованих карток платника податків ОСОБА_1 , довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість складає 2 556 650,25 грн., а саме:

1.Заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), складає 2 555 630,25 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма “Р”) №44740/15-32-24-06-20 від 15.08.2025 . 

2.Заборгованість по адміністративним штрафам та іншим санкціям складає 1 020 грн.; Податкове повідомлення-рішення (форма “ПС”) №44741/15-32-24-06-20 від 15.08.2025.

13.10.2025 податковий орган сформував податкову вимог форми “Ф” №0019542-1305-1532.
V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що зустрічний адміністративний позов належить до задоволення, у задоволенні позовних вимог податкового органу про стягнення суми боргу слід відмовити. 

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

До вказаних- правовідносин суд застосовує такі норми права.

Пункт 291.3 статті 291 ПК України визначає, що юридична або фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає встановленим вимогам цієї глави та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному податковим законодавством.

Відповідно до п.299.10 ст.299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: [...] у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно з п.8 пп.298.2.2 п.298.2 ст.298 ПК України, платники єдиного податку повинні перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у таких випадках і строки : у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Відповідно до абз. першого п.299.11 ст.299 ПК України: “ У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення”. 

Звертаючись до підстав зустрічного позову, позивач вважає, що правомірність перебування на спрощеній системі оподаткування не є відповідно до чинного законодавства предметом проведення камеральної перевірки. 

Згідно з пп. 75.1.1 п..75.1 ст.75 ПК України : “Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути:
1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків);
2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних;
3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах;
4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні";
5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу;
6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки;
7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу;
8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу;
9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу;
10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу;
11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти;
12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.
Щодо предмету документальної перевірки , відповідно до пп.75.1.2. п.75.1 ст. 75 ПК України: “Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків”. 
З аналізу процитованого законодавства випливає, що камеральна перевірка за своєю правовою сутністю є формою контролю за дотримання платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, отриманих від платника. Тобто це перевірка достовірності поданої податкової звітності. 

Натомість інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, повинні бути предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення іншого виду перевірок, а саме – документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПКУ.

Предметом камеральної перевірки є встановлення повноти , своєчасності подання платником податкової звітності , візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення), перевірку правильності складання розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування). 

Законодавчо встановлені обмеження щодо повноважень контролюючого органу під час проведення камеральної перевірки , яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень, є однієї з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Якщо під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, контролюючий орган має право призначити та провести документальну перевірку платника податків.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постановах від 19.03.2019 у справі №803/1908/16, від 23.08.2019 у справі №826/4242/15, від 06.02.2020 у справі №813/87/16, від 04.05.2023 у справі № 320/1040/19, від 11.01.2024 у справі №810/3210/17.

Верховний Суд у цих справах зробив правовий висновок , що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру можливе лише на підставі проведення документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування. 

Отже суд відхиляє аргументи відповідача про законність проведення камеральної перевірки з питань дотримання вимог перебування на спрощеній системі оподаткування. 

Крім того, податковий орган, стверджуючи про існування у позивача боргу у сумі 5732,35 грн., що фактично стало підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку другої групи, не надав на підтвердження цього факту жодних доказів, а також не зазначив, коли виник цей борг та за порушення яких саме податкових зобов`язань. Натомість позивач надав до суду копії банківських квитанцій про сплату єдиного податку за період І кв. 2018 року по ІІІ кв.2025 року. З огляду на вказані документи, позивач систематично сплачував у вказаному періоді єдиний податок у строк та в розмірах встановлених податковим законодавством. 

Також суд звертає увагу, що відповідно до чинного законодавства передумовою прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку є обов`язкове надсилання платнику податкової вимоги. Адже відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі, коли у платника виник податковий борг , контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу, якщо загальна сума боргу перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України неоподаткований мінімум громадян складає 17 грн. 

Оскільки сума боргу, яку зазначає податковий орган в розмірі 5732,35 грн., перевищує сто вісімдесят неоподаткованих мінімумів громадян (17 грн.*180=3060 грн.), відповідач був зобов`язаний надіслати платнику податкову вимогу. Доказів надсилання вимоги відповідач до суду не надав. Вказана обставина також свідчить про недоведеність з боку податкового органу існування у платника боргу, перевищення суми якого є підставою для анулювання реєстрації. 

Таким чином суд робить висновок, що податковий орган, реалізуючи свої владні управлінські функції, не діяв у спосіб, встановлений законом. Відтак рішення про анулювання статусу платника єдиного податку від 30.06.2021 є протиправним. 
Оскільки рішення про анулювання статусу платника єдиного податку від 30.06.2021 є первинним незаконним актом на підґрунтті якого приймалися подальші рішення, то всі наступні документи та рішення зокрема, акт перевірки від 11.07.2025 та податкові повідомлення-рішення від 15.08.2025, які базуються на факті перебування позивача на загальній системі, є похідними та автоматично є протиправними та належать до скасування через свою безпідставність та ґрунтування на незаконних передумовах.
Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом про зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області поновити його реєстрацію в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи, суд зазначає наступне.

Вимоги щодо реєстрації осіб, як платників податку, встановлені в п.181.1 ст.181 ПК України: “У разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи”. 

З урахуванням висновку суд про протиправність анулювання позивача платником єдиного податку та недоведеність податковим органом існування підстав для анулювання, у позивача відсутній обов`язок переходити на загальну систему оподаткування. Оскільки позивач фактично у період з 01.12.2021 по 30.11.2022 був платником єдиного податку з метою відновлення його порушеного права та ефективного захисту суд робить висновок про задоволення цієї позовної вимоги.

Оскільки позовні вимоги у первісному адміністративному позові ГУ ДПС в Одеській області ґрунтуються на спірних двох податкових повідомленнях-рішеннях, стосовно яких суд зробив висновок про їх протиправність, суд висновує, що вимога податкового органу про стягнення суми заборгованості не належить до задоволення. 

VI. Судові витрати

З урахуванням висновку суду про задоволення позовних вимог, суд на підставі ч.1 ст.139 КАС України здійснює розподіл судових витрат на користь позивача. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу відмовити.

2.Зустрічний адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити. 

3.Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 30.06.2021 №292/15-32-24-03 “Про анулювання реєстрації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ”.

4.Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області поновити з 01.07.2021 реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку в якості платника єдиного податку другої групи. 

5.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №44740/15-32-24-06-20 від 15.08.2025 за формою “Р”.

6.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №44741/15-32-24-06-20 від 15.08.2025 за формою “ПС”.

7.Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (ЄДРПОУ 44069166; м.Одеса, вул. Семінарська,5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 15 974 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири), 40 грн. 

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО