Справа № 396/715/26
Номер провадження по справі 2-а/387/14/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд, Кіровоградської області, в складі:

Головуючого судді   Майстер І. П. 
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши в письмовому провадженні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до відділення поліції №2 ( селище Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до відділення поліції № 2 (селище Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
У позові зазначено, що 28 березня 2026 року поліцейським відділення поліції № 2 (селище Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Медвідем А.В. винесено постанову серії ЕНА № 6923651 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Позивачка вважає зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим оскаржила її до суду.
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19.05.2026 позов залишено без руху.
Добровеличківським районним судом Кіровоградської області від 25.05.2026 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2026 зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 80936043, відкритому постановою начальника Добровеличківського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України .
На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі здійснення розгляду справи за відсутності учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області про день, час та місце слухання справи повідомлявся, вчасно та належним чином .
Відділення поліції №2 ( селище Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції явку свого представника не забезпечили про день, час та місце слухання справи повідомлялись вчасно та належним чином.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження дослідивши наявні докази, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6923651 поліцейський відділення поліції №2 ( селище Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Медвідь А.В. притягнув до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України ОСОБА_1 , а саме 28.03.2026 13:19:42 ОСОБА_1 в м.Помічна вул.Перемоги,93 здійснила зупинку менше 10 метрів до виїзду прилеглої території, чим порушив п.15.9 и ПДР України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до п.2 розділу 4 інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст.283 КпАП України.
Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Також, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Правилами Дорожнього Руху (ПДР) України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною 1 ст.122 КпАП України встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Відповідно до п. 15.9.и ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Дослідивши наданий відповідачем відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського, суд встановив, що транспортний засіб Renault Logan, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходився безпосередньо біля виїзду з прилеглої території на вул. Перемоги у м. Помічна.
З відеозапису чітко вбачається розташування автомобіля відносно виїзду з прилеглої території, при цьому відстань між місцем зупинки транспортного засобу та виїздом є очевидно меншою за встановлені пунктом 15.9(и) Правил дорожнього руху України 10 метрів. Зафіксоване на відеозаписі розташування транспортного засобу не потребує проведення спеціальних вимірювань, оскільки характер порушення є очевидним та безпосередньо сприймається з відеоматеріалу.
Суд враховує, що положення КпАП України не містять вимоги щодо обов`язкового проведення вимірювання відстані технічними засобами для встановлення факту порушення вимог пункту 15.9 Правил дорожнього руху України. Відповідно до статті 251 КпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису.
Відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського є належним та допустимим доказом у справі, який безпосередньо відображає місце події та розташування транспортного засобу. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про недостовірність або монтаж зазначеного відеозапису, а тому підстав не довіряти зафіксованим на ньому обставинам немає.
При цьому позивачем не подано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували зафіксовані відеозаписом обставини, не надано власних фото-, відеоматеріалів, схем місця події чи інших доказів, які б свідчили про дотримання вимог пункту 15.9(и) Правил дорожнього руху України або підтверджували, що транспортний засіб знаходився на відстані понад 10 метрів від виїзду з прилеглої території.
Суд зазначає, що незгода особи із висновками поліцейського сама по собі не спростовує встановлених у справі обставин та не може бути підставою для скасування постанови за відсутності належних доказів на підтвердження відповідних доводів.
Саме лише посилання позивача на відсутність вимірювання відстані не свідчить про недоведеність правопорушення, оскільки закон не встановлює виключного способу доказування такого факту, а оцінка доказів здійснюється судом за внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного та безпосереднього дослідження всіх доказів у справі.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності відповідно до вимог статей 72–77, 90 КАС України та статей 251, 252 КпАП України, суд дійшов висновку, що факт порушення позивачем вимог пункту 15.9(и) Правил дорожнього руху України знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, а постанова серії ЕНА № 6923651 від 28 березня 2026 року винесена уповноваженою особою на підставі належних та достатніх доказів.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторони позивача), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд встановив, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства; доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду цієї справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, підтверджується належними доказами у справі в їх сукупності та не спростовані позивачем.
Отже, суд дійшов висновку, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.1 ст. 122 КпАП України, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому, у задоволенні позову слід відмовити.
Також суд має вирішити питання щодо забезпечення позову ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2026 у справі №396/715/26 шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №80936043 на підставі постанови начальника Добровеличківського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 06 травня 2026 року, з примусового виконання постанови серії ЕНА № 06923651 від 28 березня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України.
Суд зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений ст. 157 КАС України.
Згідно ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.
Відтак, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті на підставі ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2026 у справі №396/715/26.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2,6,9,77,79,241-246, 293 КАС України, суд,, ст.ст.20,122, 247, 251, 252, 280, 283 КпАП України, суд,
УХВАЛИВ :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділення поліції № 2 (селище Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – відмовити.
Скасувати з дня набрання цим рішенням законної сили заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 08 червня 2026 року у справі № 396/715/26.
Копії рішення надіслати для відома сторонам.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ;
Відповідач: Головне управління національної поліції в Кіровоградської області ( ЄДРПОУ 40108709 Кіровоградська область м.Кропивницький, вул.Віктора Чміленка,41);
третя особа поліцейський відділення поліції №2 (селище Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Медвідь А.В. ( 27000 Кіровоградська область Новоукраїнський район вул.Центральна,115).

Суддя 
Добровеличківського районного суду 
Кіровоградської області    Майстер І. П.