Справа № 289/1551/22
Провадження №1-кп/283/16/2026

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
ОСОБА_7 , 
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 
обвинуваченого ОСОБА_11 , 
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , 
потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , 
ОСОБА_17 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_11  ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), громадянина України, уродженця селища Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , працюючого в Філії «Тетерівське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», одруженого, несудимого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей,

за частиною 2 статті 15, пунктами 1, 2 частини 2 статті 115 КК України,-

встановив:

І. Зміст обвинувачення.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що він 10.03.2022 року о 06 годині, виконуючи умови підписаного контракту добровольця територіальної громади, прибув до блокпосту на території селища Біла Криниця Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області, розміщеному на проїзній частині автодороги Т1005 в напрямку м. Радомишль, поблизу мікрорайону «Осів», заступив на чергування, зайнявши при цьому позицію у спеціально облаштованій споруді для ведення вогню, яка на той час була оснащена автоматичною стрілецькою вогнепальною зброєю - бойовим кулеметом марки «М240», моделі «В», калібру 7,62x51 мм, № НОМЕР_2 та набоями до неї. 
Цього ж дня, приблизно о 07 годині 25 хвилин, зі сторони с. Мигалки Пісківської селищної територіальній громади Бучанського району Київської області до блокпосту, розташованого на проїзній частині автодороги Т1005 в напрямку м. Радомишль, поблизу мікрорайону «Осів» селища Біла Криниця Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області, наблизився автомобіль марки «SAMAND», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_16 , у салоні якого перебували пасажири: ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та її малолітня дитина - ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На той час у селищі Біла Криниця Городоцької територіальної громади активні бойові дії не проводилися, вказаний автомобіль з пасажирами, наближаючись до блокпосту, знизив швидкість та будь-якої небезпеки не представляв.
ОСОБА_11 , побачивши автомобіль марки «SAMAND», державний номерний знак НОМЕР_3 , з нетонованим склом, під керуванням ОСОБА_16 , який проїжджав зазначений блокпост на незначній швидкості, безпідставно застосував автоматичну стрілецьку вогнепальну зброю - бойовий кулемет марки «М240» моделі «В», калібру 7,62x51 мм, № НОМЕР_2 , з метою його зупинки.
При цьому ОСОБА_11 усвідомлював, що, окрім водія, в салоні автомобіля знаходяться інші пасажири.
Реалізуючи свій умисел, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і припускаючи їх настання, а також можливість заподіяння смерті водію автомобіля ОСОБА_16 та його пасажирам ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та малолітній дитині ОСОБА_18 від вражаючих властивостей бойових припасів (набоїв) калібру 7,62x51 мм кулемета марки «М240» моделі «В», № U183809, а також той факт, що особи, перебуваючи в салоні легкового автомобіля, є незахищеними від їх ураження, свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді смерті, здійснив 45 пострілів з автоматичної стрілецької вогнепальної зброї - бойового кулемета марки «М240» моделі «В», калібру 7,62x51 мм, № НОМЕР_2 по задньому склу та кузову автомобіля «SAMAND», державний номерний знак НОМЕР_3 ,.
У результаті злочинних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , яка знаходилась на задньому сидінні автомобіля за водієм, отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої вогнепально-черепно-мозкової травми, зокрема перелому лобної кістки праворуч, множинних сторонніх тіл правої півкулі головного мозку та м`яких тканин голови, забою головного мозку тяжкого ступеню; проникаючого вогнепального поранення правого ока із наявною раною верхньої повіки, множинних сторонніх тіл в просторах орбіти, що призвело до гемофтальму (крововилив) та відшаруванню сітківки ока; рани на верхній губі та підборіддя; множинних сторонніх тіл м`яких тканин шиї справа; проникаючого вогнепального поранення грудної клітки зліва із наявними множинними сторонніми тілами в м`яких тканинах лівої половини грудної клітки із пораненням лівої легені, забоєм паренхіми легені, багатоуламковими переломами 3-6 ребер зліва, розвитком лівобічного гемопневматораксу, поранення перикарду із наявністю сторонніх тіл в лівому передсерді та шлуночку, забою серця із розвитком гемоперикарду, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Крім цього, ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани скроневої ділянки справа та рани між зовнішнім краєм лопатки справа та ділянкою плеча його верхньої третини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_11 , обвинувачується у закінченому замаху на умисне вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб та малолітньої дитини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України.
ІІ. Докази, здобуті під час судового розгляду із показань учасників кримінального провадження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичні обставини справи, свою вину в інкримінованому йому суспільно небезпечному діянні не визнав та показав наступне.
24 лютого 2022 року, коли розпочалось повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, зокрема, і просування ворога по Київській області та захоплення населених пунктів, які межують з Городоцькою селищною радою, з метою оборони та захисту Батьківщини, сесією ради було прийнято рішення про створення на території громади роти охорони. Списки членів добровольчого формування територіальної громади почали формувати 25 лютого 2022 року. Обвинувачений, будучи депутатом селищної ради, також став до лав роти охорони та був закріплений на блокпості селища Біла Криниця. Ніяких правил чергування на блокпостах не було, будь-яких повноважень чи інструкцій щодо користування зброєю йому не доводили. Крім того, обвинувачений військову службу не проходив, а тому зброю він і не отримував. На блокпосту стояв кулемет, який їм передала військова частина.
На той час активні бойові дії велись на відстані 40 км. від селища Біла Криниця. Громада, на території якої розташовані військова частина, військові склади, регулярно обстрілювалась ракетами та авіаційними бомбами з літаків ворога. Під час перших обстрілів було знищене ППО, казарма, а також інші військові та невійськові об`єкти. Переважна кількість мешканців, в тому числі і староста селища, виїхали з свого місця проживання. Поліція відмовлялась виїжджати на виклики до них. Зважаючи на близькість фронту, через блокпост постійно здійснювався рух транспортних засобів: цивільні люди на автомобілях виїжджали з зони активних бойових дій, медики вивозили поранених, а також рухалась військова техніка. Постійно існував ризик заходу диверсійно-розвідувальних груп ворога. 
10 березня 2022 року о 06-й годині, обвинувачений, згідно встановленого графіку чергувань, разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (прізвисько Поливач), ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , приступив до 12-годинного чергування на блокпосту №2 при виїзді з селища Біла Криниця в напрямку селища Городок. Сам блокпост знаходився неподалік військової частини. Розташування на блокпості людей здійснював Лопата, як старший групи та єдиний колишній військовий. Також за ним був закріплений автомат Калашникова. На блокпості висіли жовті світловідбиваючі жилети, був знак «стоп» та знак обмеження швидкості 5 кілометрів на годину. 
Близько 7-ї години ОСОБА_23 зателефонував ОСОБА_24 , який чергував на першому блокпості в селищі Біла Криниця та повідомив, що повз них проїхав автомобіль сірого кольору, який не зупинився на їх вимогу. На блокпості зброя була тільки в Лопати, а також був кулемет, який ні за ким не закріплений. До цього кулеметом ніхто не користувався. 
Було прийнято рішення зупинити та перевірити автомобіль. Сайдаметов стояв перший і мав перевірити документи, Поливач стояв біля нього, сховавшись за бетонні плити та мав перевірити автомобіль. Лопата стояв за ними, а обвинувачений став біля кулемету. Кулемет стояв на саморобному дерев`яному столі, обкладений по колу мішками з піском. Над ним був навіс з плівки.
Він бачив, як до блокпосту наблизився автомобіль сірого кольору, призупинився, реагуючи на наказний жест руки ОСОБА_19 . В той момент, коли останній намагався підійти до водійських дверцят перевірити документи, машина почала набирати швидкість. ОСОБА_19 махав та кричав щоб автомобіль зупинився, однак швидкість руху тільки збільшувалась. В цей момент він почув як ОСОБА_21 здійснив постріл, а автомобіль наблизився до нього.
Автомобіль проїжджав на відстані від нього приблизно 6 метрів. Хто сидить всередині він не бачив, оскільки вікна в автомобілі були затоновані, а на вулиці було похмуро. Дану ситуацію він оцінював як реальне намагання диверсійної групи проїхати в селище Городок в військову частину, адже всі на блокпостах зупиняються. 
Так як автомобіль набирав швидкість, почув крик ОСОБА_22 «стріляй, бо вона їде на Городок», а тому, будучи переляканим, вирішив поцілити в заднє праве колесо, адже воно було найближче і натиснув на гачок один раз. Незважаючи на те, що колесо спустило, машина все одно їхала далі. 
Винним себе не визнає, умислу на вбивство осіб, яких він побачив вперше в суді, не мав. Він захищав громаду та діяв згідно загальної обстановки, що існувала на початку березня 2022 року, яка виражалася близькістю активних бойових дій та тієї ситуації, яка склалася на блокпосту, внаслідок не зупинки транспортного засобу та ігнорування вимоги зупинитись. Його дії були направлені виключно на захист територіальної цілісності та недопущення проникнення ворога на непідконтрольну їм територію.

Потерпілий  ОСОБА_17 дав показання про те, що маючи намір евакуюватись з села Пісківка Київської області до м. Львова, вони 10 березня 2022 року в автомобілі, за кермом якого був ОСОБА_25 , він на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_26 сиділа позаду нього, ОСОБА_27 – позаду водія, а дитина ОСОБА_28 позаду посередині, проїжджаючи селище Біла Криниця, під`їхали до блокпосту. При цьому рухались повільно. На блокпосту один чоловік забирав блоки, а інший, на відстані приблизно 20 метрів від машини, махав рукою, щоб вони проїжджали. До них ніхто не звертався, і він не чув, щоб щось кричали. Коли проїхали метрів 40, почули постріли з правої сторони позаду та збільшили швидкість, переживаючи за своє життя. Попереджувальних пострілів не було.

Потерпілий ОСОБА_16  показав, що оскільки за 15-20 кілометрів від селища Пісківка велись бойові дії, він мав вивезти на захід України ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з дитиною. В той день о 07 годині, коли закінчилась комендантська година, був у селищі Пісківка Бучанського району. Приблизно о 07 годині 05 хвилин забрав пасажирів: ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з дитиною, і відразу виїхали в напрямку м. Радомишль. Він був за кермом, ОСОБА_17 сидів на передньому пасажирському сидінні, позаду: ОСОБА_14 , посередині її дитина, справа ОСОБА_15 . Автомобіль, на якому вони рухались, належав тестю потерпілого. Стан автомобіля був близьким до ідеального, без пошкоджень. Вікна в автомобілі були заводські, без плівки, не тоновані, ніяких заборонених предметів в автомобілі не було. 
Приблизно о 07 годині 10 хвилин вони перетинали перший блокпост, який знаходиться між селищем Пісківка та селом Мигалки. Їх зупинила жестом людина, яка зупиняла автомобілі та перевіряла документи. Вона тримала в руках жезл. Правила проїзду блокпосту потерпілому були добре відомі, адже він неодноразово їх проїжджав. Практично на всіх блокпостах були саморобні таблички, знаки, де було прописано, що потрібно вимкнути світло, увімкнути світло в салоні та продовжувати рух після команди. На деяких блокпостах були знаки про обмеження швидкості.
Зупинившись, потерпілий відкрив вікно. До них підійшов чоловік і на його запитання «куди прямують», відповів, що вивозить людей. Документи не перевіряли.
Наступний (другий) блокпост був розташований на в`їзді в с. Біла Криниця. Там їх зупинили махом руки. Після зупинки підійшов чоловік, перевірив паспорти, попросив відкрити багажник. Коли все оглянули, сказали проїжджати. 
Далі маршрут пролягав по трасі в сторону м. Радомишль. Наступний (третій) блокпост, на якому відбулася стрілянина, був біля селища Біла Криниця. Знаків обмежування швидкості чи попереджувальних знаків там взагалі не було. Були лише фундаментні блоки без надписів. З обох сторін блокпосту лісосмуга, приблизно за 2 метри від дороги вже ростуть дерева. По правій стороні стояв перший блок, ліва смуга перекрита перешкодами, за перешкодами по лівій смузі був ще один блок, а права смуга була вільна, і далі через 2-3 метри ще один блок (тобто блоки викладені змійкою). Між кожним наступним блоком 2-3 метри максимум. Праворуч була якась споруда, де сиділи представники тероборони. Протяжність блокпосту приблизно 10 метрів. 
Між блокпостами він їхав зі швидкістю 50-60 км/год. Під`їжджаючи до даного блокпосту, за 3-4 метри скинув швидкість, автомобіль рухався зі швидкістю 20-30 км/год. На блокпості було 3-є людей: один прибирав перешкоду з дороги, другий махав, що можна проїжджати, третій просто ходив. Потерпілий дивився тільки на ту людину, яка керувала. Повної зупинки автомобіля він не робив, адже з жесту людини, яка махала рукою, зрозумів, що є якась загроза і потрібно якнайшвидше проїхати. 
Після того, як проїхали блокпост та почали рух, почув ззаду постріли. Він відразу крикнув «лягайте», бо не розумів, що сталося. Спочатку подумав, що з лісу вийшли диверсійні групи і почали обстріл. Навіть не думав, що це стріляють ті, хто їх тільки що пропустив на блокпосту. 
У вухах заклало, почало сипатись скло, потекла кров. Потерпілий зрозумів, що вистріли були по машині. Відразу було чути багато пострілів, це тривало буквально 20-30 секунд. Він зупинив автомобіль (це була зупинка на декілька секунд) та обернувся назад. Побачив, що з дитиною все добре, а ОСОБА_14 була в крові. Після цього потерпілий відразу почав набирати швидкість і рухатись подалі від обстрілу. Так як в машині були пробиті колеса, він намагався якнайшвидше доїхати до найближчої лікарні, а тому вирішив їхати в селище Городок у військову частину, де була лікарня, щоб отримати медичну допомогу. 
В лікарні їм надали медичну допомогу, викликали швидку допомогу та поліцію.
В потрепілого була рана на обличчі, а тому йому зробили перев`язку. Потерпілу ОСОБА_14 автомобіль швидкої допомоги повіз в лікарню м. Радомишль.
Потім він замінив пробите колесо і вони поїхали за швидкою. Дитина була з ними в автомобілі.
В автомобілі було багато отворів від куль: один отвір в задньому правому крилі, чотири отвори в дверях, два отвори в кришці багажника, один отвір в даху автомобіля. В той же день в селищі Городок поліція сфотографувала всі пошкодження, але автомобіль не вилучали. В автомобілі було замінено: колеса, скло, яке було розбито, а також заварені кульові отвори. 

Потерпіла ОСОБА_14 надала показання про те, що в той день після закінчення комендантської години вона разом з дитиною на автомобілі під керуванням водія ОСОБА_29 виїхала в напрямку м. Радомишль, прямуючи на захід України. Також в автомобілі на передньому пасажирському сидінні був ОСОБА_17 , позаду справа сиділа ОСОБА_15 , а між нею та ОСОБА_15 була дитина.
Перший блокпост розташований біля села Мигалки. Там вони призупинились. На блокпосту їм сказали, що можна проїжджати і вони поїхали далі. 
Другий блокпост був на в`їзді в селище Біла Криниця. Там в них перевірили документи, а у водія і пасажира ОСОБА_17 перевірили в багажнику речі. Всіх деталей потерпіла не пам`ятає, але може точно сказати, що під`їжджаючи до кожного блокпосту, вони призупинялись та виконували вимоги. 
Між блокпостами швидкість була 60-70 км/год. 
Далі був третій блокпост. Там розміщувались бетонні блоки, спочатку по лівій стороні, потім по правій. Ще була якась загорожа з мішків з піском. Під`їжджаючи, вони зменшили швидкість. Пам`ятає, що на блокпості були люди, але скільки, пояснити не змогла. Вказівок ті люди ніяких не давали. Вона дістала з сумки документи, але їх не перевіряли та сказали проїжджати. Однак вона точно пам`ятає, чи перевіряли документи у водія та пасажира, який сидів попереду, на тому блокпості, де стріляли. Коли вони від`їхали метрів 10, почалась стрілянина та вилетіло заднє скло. Потерпіла прикрила собою дитину. Дитина в цей час не спала, все бачила. Водій почав рухатись швидше. Коли повернулась назад, щоб подивитись, що там відбувається, отримала поранення в око. Після цього нічого не пам`ятає. Наступне, що пам`ятає, як отямилась в лікарні, її допитував слідчий. Спочатку лікувалась в Радомишльській районній лікарні, потім перевезли в Житомирську обласну лікарню, доліковувалась у м. Вінниця. Загалом її лікування тривало більше місяця. Потерпілій ніхто нічого не відшкодовував, лікування вона оплачувала самостійно. 
Дитина фізичних ушкоджень не отримала, але, коли побачила в потерпілої кров, почала нервувати. Як наслідок, у дитини погіршився психічний стан, почала трохи заїкатись. 

Потерпіла ОСОБА_15  надала показання про те, що 10.03.2022 року після 07 години її забрав автомобілем ОСОБА_16 , оскільки вони мали їхати на захід України. Також забрали ОСОБА_14 з дитиною. В автомобілі ще перебував зять потерпілої ОСОБА_17 . 
ОСОБА_16 перебував за кермом, ОСОБА_17 сидів на передньому пасажирському сидінні, потерпіла сиділа за ним, ОСОБА_14 сиділа за водієм, а дитина - між потерпілою та ОСОБА_14 . Їх, як пасажирів, у автомобілі було доре видно. 
Коли під`їхали до першого блокпосту, призупинилися, там були знайомі потерпілій хлопці. Потім під`їхали до другого блокпосту в селищі Біла Криниця, там були чужі люди. Їх зупинили жестом руки, перевірили у чоловіків документи, а також багажник. 
Далі вони під`їжджали до третього блокпосту, що на виїзді з селища Біла Криниця. Швидкість була не більше 50 км/год. Справа були бетонні блоки, по ліву сторону лежали якісь шини та стирчали палки, далі був бетонний блок, а за ним мішки із піском. З правого боку блокпосту метрів за 5 було щось типу шалаша. Людей там не бачила, але відчуття було, що там хтось є. Зліва в кущах стояла будка, там людей не було.
На цьому блокпості бачила трьох чоловіків: один жестикулював їм, щоб вони проїжджали, інший прибирав з дороги газоблоки, далі стояв третій із автоматом в руках.
На блокпосту повної зупинки автомобіля не було. Чоловік махнув, щоб проїжджали, і вони потихеньку їхали. Ніяких криків позаду не чули.
Коли вони від`їхали близько 4-5 метрів, щось почало гупати, це було раптово, ніякого попередження не було.
Водій крикнув «нагинайтеся». Був звук пострілу і відразу посипалось заднє скло. Потерпілій здалося, що було 6 пострілів, але їх було більше. Кулі пройшли повз потерпілу, над головою, одна зачепила водія, інші пішли над дахом. Також зачепило багажник. Всі кулі були ззаду авто.
ОСОБА_14 схилилася на потерпілу. Потерпіла намагалася її підтримати і побачила згустки крові на своїх руках, оскільки в ОСОБА_14 йшла з рота кров. У ОСОБА_16 з голови теж йшла кров. Не може сказати, чи зупинялись вони чи ні, бо це сталося миттєво.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_30 засвідчив, що з 10 березня 2022 року перебував в складі добровольчого формування територіальної громади Городоцької селищної ради, куди він вступив добровільно. Того дня він о 06-й годині заступив на чергування на блокпост №1 на в`їзді до селища Біла Криниця зі сторони с. Мигалки разом із ОСОБА_31 , ОСОБА_32 і ОСОБА_33 . 
Приблизно о 07 годині 30 хвилин при наближенні автомобіля сірого кольору, на його вимогу зупинитись, авто зменшило швидкість, водій крикнув «Слава Україні» і поїхав без зупинки. Хто ще сидів у авто він не бачив, вікно відчинилося не повністю. Він відразу зателефонував ОСОБА_34 , який чергував на блокпосту №2, та повідомив, що автомобіль сірого кольору з тонованим склом не зупинився на вимогу. 

Свідок ОСОБА_35  надав показання про те, що як почалася війна, він з ОСОБА_11 разом пішли в територіальну оборону. Там всі були цивільні. З ними проводився інструктаж і видавали зброю. Чи роз`яснювали, коли можна застосовувати зброю, свідок не пам`ятає.
В той день свідок з ОСОБА_11 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 і ОСОБА_38 з 06 години почали нести службу на блокпосту. У свідка в той день був автомат, у ОСОБА_39 – рушниця, ОСОБА_11 був відповідальний за кулемет.
Через деякий час ОСОБА_40 зателефонував ОСОБА_30 та повідомив, що на першому блокпосту не зупинився автомобіль сірого кольору і що треба бути напоготові. Після дзвінка це була перша машина, яка їхала. Коли побачили автомобіль, ОСОБА_41 почав його зупиняти зі сторони водія, виставивши руку. Автомобіль під`їхав до ОСОБА_42 та пригальмував. Вони подумали, що він зупиняється, але автомобіль різко збільшив швидкість і поїхав. Хтось із хлопців кричав: «стій». Свідок також руками показував знаки про зупинку. Однак автомобіль ще пришвидшився в кінці «змійки», в районі останніх блоків.
Вікна в автомобілі були тоновані, тому свідок побачив тільки двох чоловіків спереду, жінок та дитину не бачив.
До цього всі автомобілі зупинялися, це був перший випадок, що автомобіль не зупинився.
Свідок зробив перший попереджувальний постріл вгору з автомата, коли автомобіль вже проїхав бліндаж з кулеметом. Кулемет був десь за 10 метрів позаду свідка, від кулемета до автомобіля було вже приблизно 50 м. Через деякий час, коли автомобіль проїхав метрів 100, ОСОБА_11 почав стріляти. Свідок бачив, що кулі летіли в автомобіль, але пошкоджень на машині не бачив, бо було далеко.
Після пострілів автомобіль поїхав далі в напрямку м. Радомишль.
Потім свідок телефоном повідомив про подію ОСОБА_43 , який був старшим, та їздив по блокпостах і перевіряв їх. Йому доповів, що проїхала машина і вони по ній стріляли.
Відразу зателефонувала голова селищної ради і повідомила, що в автомобілі були жінки, а також дитина. Одна з жінок в лікарні. Коли ОСОБА_11 про це дізнався, то почав плакати.

З показань обвинуваченого, потерпілих та свідків ОСОБА_44 і ОСОБА_45 вбачається, що на блокпосту, на якому чергував ОСОБА_11 , автомобіль під керуванням ОСОБА_16 не зупинявся. Також показання обвинуваченого ОСОБА_11 та показання свідків ОСОБА_44 і ОСОБА_45 свідчать про те, що ОСОБА_11 здійснював постріли по автомобілю з метою його зупинки. 

Свідок ОСОБА_46 показав, що з 25 лютого 2022 року він, вступивши в роту охорони Городоцької селищної ради, відповідав за організацію та координацію діяльності всіх блокпостів та комунікацію з військовими формуваннями та правоохоронними органами. На території громади була посилена робота добровольчого формування територіальної громади через наявну військову частину.
Близько 07 години 30 хвилин 10 березня 2022 року йому зателефонував ОСОБА_35 , який був зв`язковим у тій зміні, та повідомив, що не зупинилась машина і вони в неї стріляли. За 15-20 хвилин він був вже на блокпосту.
Там були присутні Поливач, ОСОБА_41 , ОСОБА_35 , ОСОБА_47 , ОСОБА_11 і ОСОБА_48 . Зі слів ОСОБА_45 автомобіль сіро-бежевого кольору не запинився на їхньому посту і проїхав перші бетонні блоки, тоді Лопата зробив попереджувальний постріл із автомата Калашникова в повітря, після цього автомобіль прискорився і, ОСОБА_11 відкрив вогонь по автомобілю з кулемета.
Причина стрілянини була в тому, що на двох блокпостах авто не зупинялося, був попереджувальний постріл, автомобіль пришвидшився і потім почали стріляти по ньому.
Приїхавши до Городецької амбулаторії, де вже була голова територіальної громади ОСОБА_49 , поспілкувався із водієм автомобіля, який був у шоковому стані. На запитання, чому вони не зупинились, останній заперечував, стверджуючи, що вони зупинялися.
На той час скло автомобіля було тоноване. 

Свідок ОСОБА_50 повідомив, що 25.02.2022 року зібралися місцеві мешканці і створили тероборону. Голова громади склала списки, і хто захотів приєднатися, той розписувався у списку. Таким чином сформували склад тероборони. Чергування зробили в три зміни: з 06 до 14:00 години, з 14:00 до 22:00 години та з 22:00 до 06:00 години. Розташування блокпостів обговорили з командиром військової частини, яка розміщувалась поруч в селищі Городок. Хто і на якому блокпосту чергуватиме, вирішили між собою. Всі блокпости знаходились за межами населеного пункту. 
В складі тероборони, в основному, були ті, хто проходив строкову службу або служив з 2014 року, а хто не служив, тільки перевіряв документи.
Із військової частини привезли зброю. Військові проводили інструктажі та під розпис видавали зброю. Чи повідомляли на інструктажі підстави використання зброї, свідок не пам`ятає.
Того дня о 6 годині на посту чергувалиу: ОСОБА_41 , ОСОБА_35 , ОСОБА_11 , ОСОБА_47 та ОСОБА_51 , прізвище якого свідок не пам`ятає. Зброя була у ОСОБА_11 і ОСОБА_45 – автомат і два кулемети. ОСОБА_11 був на одному з кулеметів. Кулемет знаходився біля бліндажа, вкопаний, під накриттям, вони його не переміщали. Відстань між місцем зупинки автомобілів і кулеметом десь 22 м. До 10.03.2022 року зброю не застосовували.
10.03.2022 року на початку 08 години свідку зателефонував ОСОБА_11 і повідом, що машина не зупинилася і вони вистрілили із кулемета. Потім через 15 хв. зателефонувала голова громади ОСОБА_49 і запитала, що сталося. Вона повідомила, що приїхала машина за медичною допомогою, так як її розстріляли на блокпосту. Люди на даний час знаходяться в лікарні.
Свідкові зі слів інших відомо, що ОСОБА_30 , який ніс службу на першому блокпосту, повідомив хлопцям на другий блокпост, що автомобіль не зупинився. Хлопці з другого блокпосту чекали цей автомобіль. Автомобіль під`їхав і також не зупинився. Перший попереджувальний постріл в повітря з автомата зробив ОСОБА_35 , але автомобіль почав набирати швидкість. Потім почав стріляти ОСОБА_11 . Про це свідкові повідомив ОСОБА_52 .
Коли свідок дізнався про подію, то поїхав на блокпост сам. Там побачив ОСОБА_11 . Його від хвилювання аж трусило. Потім із ОСОБА_53 поїхав до лікарні в селище Городок. Там бачив автомобіль, який не зупинився на блокпосту. Він був затонований, в тому числі і заднє скло. Водій вискочив з автомобіля і почав кричати: «хто стріляв?». На що свідок запитав «чому він не зупинився?», але точної відповіді водія не пам`ятає. В автомобілі була одна жінка, інша - у лікарні.

Свідок ОСОБА_49 , яка є головою Городоцької селищної територіальної громади, зазначила, що відразу після початку повномасштабного вторгнення російської федерації Городоцькою селищною радою прийнято було рішення про створення добровольчого формування територіальної громади. Громада складається з двох селищ: Городок та Біла Криниця. На той час добровольче формування територіальної громади офіційного статусу ще не набуло, оскільки документи, які необхідні для його створення, необхідно було завезти в Київ на затвердження ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак до Києва не можна було доїхати, так як дороги були окуповані. Після того як зібрали всі документи, їх завезли в Житомирську обласну військову адміністрацію. Саме вони в подальшому завезли цей пакет документів в Київ. Вони потрапили в Київ 31.03.2022 року і вже 01.04.2022 року офіційно був призначений командир добровольчого формування, та включені склади добровольчого формування в кількості 120 чоловік. 
Всі хлопці, які протягом двох днів сформувалися, і цілий місяць діяли без правових основ, не отримували заробітної плати. Критеріїв відбору не було, вони застосовувались тільки тоді, коли видавали зброю. Зброя не видавалась тому, хто мав проблеми із законом а також депутатам з партії ОПЗЖ. Першочергово зброя видавалась колишнім військовослужбовцям. 
З майбутніми членами добровольчого формування укладались контракти встановленого зразка, але дата не проставлялась, тому що вона мала бути з дня призначення командира добровольчого формування. Всі ці контракти в 4 екземплярах в кількості 120 штук було передано в м. Житомир. Контракти підписував командир добровольчого формування, який на той час був призначений рішенням Городоцької селищної ради. 
ОСОБА_11 також укладав такий контракт. Він був включений у списки добровольчого формування, але 01 квітня 2022 року його виключили, тому, що на той час вже було відкрите кримінальне провадження.
Обов`язками членів добровольчого формування було те, що потрібно виконувати всі завдання командира добровольчого формування, брати участь у захисті держави. Всі члени ознайомлювались з контрактами і їм видавався один примірник. Хлопці самі визначали, хто та на якому блокпості буде стояти, а хто буде ходити чергувати по селам. Вирішували спільно .
Два блокпости, які були на в`їзді та виїзді селища Біла Криниця були офіційно внесені в карту, яку формувала Житомирська обласна військова адміністрація. Блокпости вносились на карти, для того, щоб на кожному з них стояв представник поліції, але їх не було. Зброю для блокпостів свідок отримувала з дозволу голови адміністрації ОСОБА_54 . Він телефонував заступнику ОСОБА_55 , який надав дозвіл командиру військової частини видати зброю. Щодо спорядження, то його не було взагалі. Всі були вдягнені хто в чому. Через блокпости йшла велика евакуація із ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , Києва.
Враховуючи той факт, що з 28.02.2022 року почалася постійна атака на громаду та загинуло двоє військових, всі були знервовані та в психологічно напруженому стані. Заходили диверсійно-розвідувальні групи. В селищі ОСОБА_58 була перестрілка. СБУ надавала списки автомобілів, які росіяни забрали в ОСОБА_59 та ОСОБА_60 . Була вказівка, що якщо автомобіль не зупиниться то стріляти по ньому.
В усіх були рації. Спочатку по рації 10 березня 2022 року хлопці передали що в ОСОБА_61 почули один попереджувальний постріл. Через пару секунд почали передавати що там стрільба. З блокпосту на блокпост в селищі Городок передали інформацію, що заїхала обстріляна машина і та там є поранені. Свідок відкрила госпіталь, оскільки в неї були ключі, щоб взяти медикаменти. Потім під`їхала машина, вона була обстріляна. Довкола неї бігав водій та переживав за пошкоджену машину. Другий просто стояв мовчки, на голові у нього було трохи крові. Йому було надано допомогу. Потерпіла жінка була ззаду разом з дитиною та жінкою похилого віку. Ця жінка з дитиною вийшла, а потерпіла залишалась в машині. Згодом приїхала поліція. Водій обурювався, що в нього стріляли, що тут всі махновці, які понаставляли постів і в результаті цього його машина пошкоджена.

IІІ. Докази, здобуті під час судового розгляду з досліджених судом документів кримінального провадження.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 10 березня 2022 року в селищі Городок на підставі повідомлення про обстріл автомобіля старшим слідчим СВ ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області в період часу з 09 години 30 хвилин по 10 годину 15 хвилин оглянуто автомобіль марки «Samand», д.н.з. НОМЕР_3 , бежевого кольору, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_62 , яким керував ОСОБА_16 . Поруч з автомобілем лежить диск заднього правого колеса, залишки гуми та уламки скла. Заднє скло автомобіля заклеєне чорною поліетиленовою плівкою зі скотчем. Під час огляду виявлено пошкодження утворені в результаті обстрілу з вогнепальної зброї, а саме: пошкодження металу задніх правих дверцят, нарізне пошкодження правого заднього повороту, кришки багажника над правим краєм номерного знаку, верхньої кришки багажника в двох місцях, вихідний отвір на даху, посередині лівої задньої дверки, з лівого боку біля неї, а також смуги на задньому бампері з правого боку, на правому задньому крилі потоки речовини бурого кольору схожі на кров, також плями речовини бурого кольору на поверхні кришки багажника (Т.1, а.с. 197-202).
При огляді блокпосту Городоцької територіальної громади, який знаходиться поблизу мікрорайону «Осів» в селищі Біла Криниця на узбіччі автодороги «Радомишль-Біла Криниця», встановлено, що з правого боку по напрямку до м. Радомишль на відстані близько 7 м. від проїзної частини облаштовано вогневу точку, яка обладнана дерев`яними колодами, мішками з піском та накрита дошками і гіллям, про що складено відповідний протокол огляду від 10.03.2022 (Т.1 а.с. 203-205). Також оглянуто встановлений на дерев`яній підмостці кулемет М240В з маркуванням CAGE: 35679 ORG PN: 11826080 Serial № U183809. На землі виявлено стріляні гільзи з маркуванням DC21 в кількості 45 штук. 
Рішенням позачергової 16-ї сесії VIII скликання Городоцької селищної ради Житомирського району Житомирської області № 427 від 28 лютого 2022 року «Про звернення до командира батальйону Житомирської територіальної громади» (Т.1, а.с. 212) було прийнято звернення до командира батальйону Житомирської територіальної оборони про надання дозволу на утворення роти охорони при Городоцькій селищній раді Житомирської області у кількості 120 чоловік.
Уповноважено селищного голову ОСОБА_63 затвердити списки особового складу роти охорони.
Розпорядженням Городоцького селищного голови № 33-ОД від 28.02.2022 року «Про організацію життєдіяльності громади в умовах воєнного стану» створено та затверджено склад роти охорони при Городоцькій селищній раді Житомирського району (Т.1, а.с. 213), до якого включено і ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Листом № 390 від 25.02.2022 року Городоцький селищний голова звернулася до командира військової частини НОМЕР_4 про виділення зброї створеній Роти охорони Городоцької громади Житомирського району Житомирської області (Т.1 а.с. 238).
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_64 від 30.03.2022 року свідок показав (Т.2, а.с. 1-9), що 10.03.2022 року близько 06 години він, ОСОБА_35 , ОСОБА_65 , ОСОБА_11 , ОСОБА_41 , та ОСОБА_66 (прізвисько Поливач) зустрілись на блокпосту «Осів», який знаходиться на дорозі між селом Осів та селищем Біла Криниця Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області. Близько 7 години до когось з вищевказаних громадян на мобільний телефон зателефонували добровольці територіальної оборони, які знаходились на блокпосту біля села Мигалки. Вони повідомили, що на їх блокпосту не зупинився автомобіль сірого кольору. 
Через деякий час свідок також помітив сірий автомобіль, який наближався до блокпосту «Осів». Даний автомобіль на блокпосту зменшив швидкість але не зупинився і продовжив рух. В цей час ОСОБА_35 здійснив попереджувальний постріл з автомату Калашникова. Після попереджувального пострілу автомобіль прискорився. В подальшому ОСОБА_11 здійснив постріли двома чергами над автомобілем, але і після цього автомобіль не зупинився. У зв?язку з цим ОСОБА_11 ще раз вистрілив двома чергами в сторону автомобіля.
Також під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_47 показав, як ОСОБА_41 жестом витягнутої руки з піднятою долонею зупиняв автомобіль, місце, з якого здійснював постріли ОСОБА_11 та напрямок цих пострілів.
Під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_42 30.03.2022 року свідок показав (Т.2, а.с. 10-19), що 10.03.2022 року близько 06 години він, ОСОБА_35 , ОСОБА_11 (прізвисько ОСОБА_67 ) та ОСОБА_66 (прізвисько Поливач) заступили на чергування на блокпост, який знаходиться між селом Осів та селищем Біла Криниця Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області. Близько 7 години 15 хвилин йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_30 та повідомив, що на його блокпосту не зупинився автомобіль сірого кольору. 
Через деякий час ОСОБА_41 також помітив сірий автомобіль, який в цей час перебував на відстані 50-70 метрів від блокпосту, та жестом руки почав його зупиняти. Автомобіль проігнорував цю вимогу та не зменшував швидкість, а особи, які були присутні на блокпосту, кричали «Стій». У зв?язку з цим ОСОБА_35 здійснив попереджувальний постріл з автомату Калашникова, але автомобіль прискорився. Після цього свідок почув постріли двома чергами з кулемета, які здійснювались над автомобілем, а згодом ще постріли двома чергами, які були направлені в автомобіль. В той час кулеметом керував ОСОБА_11 . 
Крім того свідок ОСОБА_41 показав місце перебування автомобіля під час попереджувального пострілу та під час його прискорення, а також місце розташування кулемета та напрямок пострілів з нього.
З протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_68 від 30.03.2022 року вбачається (Т.2, а.с. 20-29), що 10.03.2022 року він заступив на чергування на блокпост, який знаходиться між селом Осів та селищем Біла Криниця Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області. З ним також були ОСОБА_35 , ОСОБА_41 та ОСОБА_11 . 
Близько 7 години ОСОБА_40 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_30 та повідомив, що на його блокпосту не зупинився автомобіль сірого кольору. З цього приводу всі стали на позиції. Згодом ОСОБА_66 повідомив, що спостерігає автомобіль сірого кольору, який наближається до блокпосту. В подальшому за діями ОСОБА_42 та ОСОБА_45 , а також за рухом автомобіля не спостерігав. Вдруге побачив автомобіль лише тоді, коли ОСОБА_11 вистрілив в нього з кулемета та пошкодив заднє скло. Зазначив, що в автомобіль була здійснена лише одна черга пострілів.
Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_66 показав напрямок руху автомобіля, місце свого перебування та напрямок пострілів з кулемета.
Постановою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_8 від 30.03.2022 року вирішено відібрати у ОСОБА_11 для експертного дослідження експериментальні зразки почерку та підпису (Т.2, а.с. 30-31). 
Відповідно до протоколу отримання зразків для експертизи від 30.03.2022 року прокурор Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_8 відібрав у ОСОБА_11 експериментальні зразки почерку з текстом « ОСОБА_11 » на 5 аркушах формату А4, а також експериментальні зразки його підпису на 5 аркушах формату А4 (Т.2, а.с. 32).
Постановами слідчого від 12.04.2022 року визнані речовими доказами: кулемет марки «М240» моделі «В» калібру .308 (7,62 х 51 мм. НАТО), номер НОМЕР_2 ; 45 стріляних гільз калібру .308 (7,62 х 51 мм. НАТО); автомобіль «IKCO SAMAND» 2007 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_3 (Т.2, а.с. 37-38, 39-40).
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 20.04.2022 року у Комунальному некомерційному підприємстві «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» була вилучена медична картка потерпілої ОСОБА_14 № 23172075 на 30 аркушах (Т.2, а.с. 47-49). 
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «IKCO» моделі «SAMAND» 2007 виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить ОСОБА_62 (Т.2, а.с. 51).
Під час проведення слідчого експерименту, що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 22.04.2022 року (Т.2, а.с. 53-60), потерпілий ОСОБА_16 показав, що 10.03.2022 року о 7 годині він, ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , її малолітня дитина 3 років та ОСОБА_15 на автомобілі «SAMAND» їхали з села Пісківка Бучанського району Київської області в сторону міста Радомишль Житомирської області. Близько 07 години 15 хвилин - 07 години 20 хвилин прибули на перший блокпост в селищі Біла Криниця, на якому перевірили їх документи, вміст багажнику та дали дозвіл їхати далі. Згодом вони прибули на інший блокпост в селищі Біла Криниця. Там ОСОБА_16 зменшив швидкість та мав зупинитись, однак регулювальник жестом руки показав, щоб потерпілий проїжджав. В цей час інший чоловік прибирав загородження на дорозі, щоб автомобіль міг проїхати. Проїхавши цей блокпост зі швидкістю 30 км/год., ОСОБА_16 почув постріли чергами по автомобілю. Внаслідок пострілів постраждав він, потерпіла ОСОБА_14 , яка сиділа позаду за ним, та сам автомобіль.
Потерпілий ОСОБА_17 підтвердив показання потерпілого ОСОБА_16 .
В ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_16 показав місцезнаходження першого блокпосту, на якому у нього перевіряли документи та вміст багажника, а також місцезнаходження другого блокпосту, на якому йому дали дозвіл проїжджати. Також ОСОБА_16 показав місце, на якому стояв регулювальник, та місце, на якому він почув постріли по автомобілю.
В протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_14 від 06.05.2022 року зафіксовано (Т.2, а.с. 61-68), що потерпіла 10.03.2022 року близько 7 години, з метою евакуації до міста Івано-Франківськ, на автомобілі під керуванням ОСОБА_16 виїхала з селища Пісківка в напрямку міста Радомишль. В автомобілі на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_17 , позаду водія сиділа вона, з правої сторони сиділа ОСОБА_15 , а між ними сиділа її дитина.
На блокпосту при в?їзді в селище Біла Криниця у них перевірили документи, перевірили вміст багажника та дали дозвіл їхати далі. Через хвилин 5 вони під`їхали до іншого блокпосту в селищі Біла Криниця. Там знову у них перевірили документи, вміст багажника та дозволили продовжити рух. Проїхавши декілька метрів, потерпіла почула постріли від яких отримала поранення. Після цього майже нічого не пам`ятає.
В ході проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_14 вказала на місце знаходження блокпостів та місце, на якому вона почула постріли. 
Із змісту заяви ОСОБА_11 , яка адресована командиру добровольчого формування Городоцької територіальної громади № 1 вбачається (Т.2, а.с. 69), що ОСОБА_11 просив долучити його до членства у добровольчому формуванні Городоцької територіальної громади № 1 та присягнув захищати суверенітет і територіальну цілісність України.
В список членів Добровольчого формування Городоцької селищної територіальної громади Житомирського району Житомирської області, який затверджений розпорядженням селищного голови № 33 від 28.02.2022 року, під № 94 включений ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т.2, а.с. 70-74). 
Згідно заяви депутатів Білокриницького старостинського округу ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 та ОСОБА_74 від 05.03.2022 року, яка адресована командиру військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_75 , вищевказані депутати, з метою захисту Городоцької громади та охорони стратегічних об?єктів, просили видати зброю створеному Добровольчому формуванню Городоцької селищної територіальної громади Житомирського району Житомирської області (Т.2, а.с. 75). 
Накладна № 760/1 від 07.03.2022 року, яка підписана командиром військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_76 та завірена печаткою військової частини (Т.2, а.с. 76). Відповідно до даної накладної на підставі листа депутатів Білокриницького старостинського округу Добровольчому формуванню Городоцької громади через ОСОБА_77 видані: кулемет М240 В № 183809, 640 патронів 7,62 х 51 мм. М80 та 160 патронів 7,62 х 51 мм. М62.
Свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 від 19.04.2017 року (Т.2, а.с. 77). Згідно даного свідоцтва потерпіла ОСОБА_14 є матір?ю ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 18.05.2022 року (Т.2, а.с. 82-84) та від 26.05.2022 року (Т.2, а.с. 85-87). Відповідно до даних протоколів слідчий отримав доступ до інформації про телефонні дзвінки свідків, потерпілих та обвинуваченого, яка знаходилась у володінні ПрАТ «Київстар» та ТОВ «Лайфселл». Дана інформація записана на CD-R диски.
Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 від 07.06.2022 року (Т.2, а.с. 89-97). Під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_15 показала, що вона з метою евакуації 10.03.2022 року близько 7 години з трьома дорослими особами та дитиною виїхала з селища Пісківка на автомобілі, яким керував ОСОБА_16 . Проїжджаючи блокпост в селищі Біла Криниця, один з чоловіків, що ніс службу на посту, жестом руки показав, що їм дозволено проїжджати, а інший в цей час прибирав з проїзної частини каміння, яке заважало проїхати. Проїхавши територію блокпосту та подолавши деяку відстань, вона відчула постріли по автомобілю. Внаслідок цих пострілів була поранена ОСОБА_14 .
В ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_16 на автомобілі «SAMAND», реєстраційний номер НОМЕР_3 , відтворив швидкість та траєкторію руху автомобіля на території блокпосту, а потерпіла ОСОБА_15 в цей час спостерігала за автомобілем з місця розташування кулемета. 
Після цього потерпілий ОСОБА_16 зупинив автомобіль на тому місці, на якому він відчув постріли по автомобілю, а потерпіла ОСОБА_15 показала, що з місця знаходження кулемета вона добре бачила траєкторію руху автомобіля та осіб, які в ньому знаходились. 
Проведеними замірами встановлено, що відстань від місця знаходження кулемета до місця знаходження автомобіля в момент пострілів становила 24,3 м. 
Протокол огляду від 07.06.2022 року (Т.2, а.с. 99-114). Згідно даного протоколу огляду піддавався автомобіль «SAMAND», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та узбіччя автодороги сполученням селище Пісківка Київської області – місто Радомишль Житомирської області.
Під час огляду автомобіля було встановлено, що він має наступні пошкодження:
- одне пошкодження на зовнішній поверхні правого заднього крила;
- три пошкодження на торцовій частині правих задніх дверей;
- одне пошкодження на зовнішній поверхні правих задніх дверей;
- чотири пошкодження на зовнішній поверхні кришки багажника;
- одне пошкодження на зовнішній поверхні правої задньої фари;
- два пошкодження на зовнішній поверхні лівого заднього крила;
- одне пошкодження на лівому дзеркалі заднього виду. 
Дані ушкодження зашпакльовані та пофарбовані.
В салоні автомобіля у лівому задньому сидінні наявні три отвори. На поверхні внутрішньої обшивки даху наявні два отвори. На внутрішній поверхні кришки багажника наявні п?ять механічних пошкоджень. На панелі між салоном та багажником наявні два механічні пошкодження. Між вказаною панеллю та дном багажника виявлені уламки прозорого скла.
В багажнику автомобіля виявлено пластикову коробку з двома металевими фрагментами. 
Уламки скла та металеві фрагменти упаковані до спецпакетів № SUD 1053442 та № SUD 1053443. 
Під час огляду узбіччя автодороги виявлений фрагмент газоблоку білого кольору, який упакований до спецпакету № EXP 033901. 
Протокол огляду предметів від 08.06.2022 року (Т.2, а.с. 115-116). Відповідно до даного протоколу огляду піддавався CD-R диск з інформацією про телефонні дзвінки, яка надана ПрАТ «Київстар». Під час огляду було встановлено, що 10.03.2022 року між телефонними номерами, якими користувались свідки ОСОБА_30 і ОСОБА_41 , зафіксовано 9 з?єднань: о 06 годині 48 хвилин, о 06 годині 50 хвилин, о 07 годині 20 хвилин, о 07 годині 23 хвилини, о 07 годині 24 хвилини, о 08 годині 39 хвилин, о 09 годині 07 хвилин, о 10 годині 51 хвилині та о 13 годині 05 хвилин.
Протокол огляду від 08.06.2022 року (Т.2, а.с. 117-122). Зі змісту даного протоколу вбачається, що слідчий за участю спеціаліста оглянув два металеві фрагменти, які були вилучені при огляді автомобіля «SAMAND», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Оглядом встановлено, що металеві фрагменти є деформованими частинками оболонки кулі чи куль, калібр яких не перевищував 9 мм. На вказаних фрагментах відсутні сліди частин та деталей зброї.
Довідка Управління оперативно-технічних заходів Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 4556/24-2022 від 10.06.2022 року про місце перебування мобільних терміналів свідків, потерпілих та обвинуваченого. (Т.2, а.с. 126-136). З даної довідки вбачається наступне:
- мобільний термінал обвинуваченого ОСОБА_11 з 05 години 40 хвилини до 16 години 05 хвилин 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базової станції розташованої на території селища Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області;
- мобільний термінал потерпілої ОСОБА_15 о 07 годині 08 хвилин 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базової станції розташованої на території села Ірша Радомишльського району Житомирської області; з 08 години 56 хвилин по 10 годину 39 хвилин 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базової станції розташованої на території селища Городок Радомишльського району Житомирської області;
- мобільний термінал потерпілого ОСОБА_17 з 07 години 15 хвилин по 10 годину 15 хвилин 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базової станції розташованої на території села Осів Радомишльського району Житомирської області;
- мобільний термінал свідка ОСОБА_78 з 07 години 52 хвилини по 08 годину 20 хвилин 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базової станції розташованої на території селища Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області;
- мобільний термінал свідка ОСОБА_45 з 04 години 25 хвилини по 23 годину 14 хвилин 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базової станції розташованої на території селища Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області;
- мобільний термінал свідка ОСОБА_42 з 05 години 27 хвилини по 16 годину 08 хвилин 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базової станції розташованої на території селища Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області;
- мобільний термінал свідка ОСОБА_79 з 00 годин 04 хвилини по 08 годин 08 хвилин 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базової станції розташованої на території селища Біла Криниця Радомишльського району Житомирської області, а з 08 години 13 хвилин по 23 годину 51 хвилину 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базових станцій розташованих на території селища Біла Криниця та селища Городок Радомишльського району Житомирської області;
- мобільний термінал свідка ОСОБА_44 з 01 години 16 хвилин по 23 години 51 хвилини 10.03.2022 року фіксувався в зоні дії базових станцій розташованих на території селища Біла Криниця та селища Городок Радомишльського району Житомирської області.
Вищевказана інформація підтверджує показання обвинуваченого, потерпілих та свідків про місце їх перебування в період заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень та після цього. 
Висновок експерта з експертизи зброї № СЕ-19/106-22/8-БЛ від 18.03.2022 року, яким досліджувався кулемет та відстріляні гільзи, що були виявлені та вилучені 10.03.2022 року під час огляду блокпосту Городоцької територіальної громади (Т.2, а.с. 140-149). Під час дослідження встановлено:
1. Наданий на дослідження кулемет є автоматичною стрілецькою вогнепальною зброєю - бойовим кулеметом марки «М240» моделі «В» калібру .308 (7,62 х 51 мм. НАТО), номер екземпляру якого « НОМЕР_2 »;
2. Кулемет виготовлений промисловим способом в Сполучених Штатах Америки;
3. Конструкція кулемета переробці не піддавалась.
4. Кулемет справний та придатний до стрільби на ураження цілі.
5. 45 патронів, стріляні гільзи від яких надані для дослідження, були відстріляні з наданого для дослідження бойового кулемета марки «М240» моделі «В» калібру .308 (7,62 х 51 мм. НАТО), номер екземпляру якого « НОМЕР_2 ».
Висновок експерта з вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/106-22/3374-ФХВР від 13.05.2022 року (Т.2, а.с. 155-161). Згідно даного висновку на поверхні наданих на експертизу фрагментів марлевих тампонів, якими зроблені змиви з рук ОСОБА_11 , виявлено нітрит- та нітрат-іони. Наявність нітрит- та нітрат-іонів може бути спричинена, як продуктами пострілу, так і сторонніми факторами (цигарковий дим, вихлопні гази тощо). Зробити категоричний висновок не видається можливим з причини відсутності речовин, селективних для продуктів пострілу.
Вказаний висновок не надає категоричну відповідь, що саме ОСОБА_11 здійснював постріли з кулемета, однак факт стрільби ОСОБА_11 з кулемета по автомобілю підтвердив як сам обвинувачений так і свідок ОСОБА_35 під час допиту їх в судовому засіданні, а також свідки ОСОБА_47 , ОСОБА_41 та ОСОБА_66 під час проведення з ними слідчих експериментів. 
Висновок експерта з почеркознавчої експертизи № СЕ-19/106-22/3373-ПЧ від 23.05.2022 року, яким встановлено (Т.2, а.с. 167-172), що досліджуваний підпис від імені ОСОБА_11 у графі «12. Підписи сторін:» контракту добровольця територіальної оборони від 07 березня 2022 року виконаний ОСОБА_11 .
Досліджуваний рукописний текст « ОСОБА_11 » у графі «12. Підписи сторін:» контракту добровольця територіальної оборони від 07 березня 2022 року виконаний ОСОБА_11 .
Висновок експерта з судово-медичної експертизи № 525 від 27.04.2022 року (Т.2, а.с. 178-179). Відповідно до даного висновку у ОСОБА_14 виявлено відкриту вогнепально-черепно-мозкову травму у вигляді перелому лобної кістки праворуч, множинних сторонніх тіл правої півкулі головного мозку та м?яких тканин голови, забою головного мозку тяжкого ступеню; проникаюче вогнепальне поранення правого ока із наявною раною верхньої повіки, множинних сторонніх тіл в просторах орбіти, що призвело до гемофтальму (крововилив) та відшаруванню сітківки ока; рани на верхній губі та підборіддя; множинні сторонні тіла м`яких тканин шиї справа; проникаюче вогнепальне поранення грудної клітки зліва із наявними множинними сторонніми тілами в м?яких тканинах лівої половини грудної клітки, із пораненням лівої легені, забоєм паренхіми легенів, багатоуламковими переломами 3-6 ребер зліва, розвитком лівобічного гемопневмотораксу (наявність крові та повітря в плевральній порожнині), поранення перикарду із наявністю сторонніх тіл в лівому передсерді та шлуночку, забій серця із розвитком гемоперикарду (наявність крові в серцевій сумці). Враховуючи дані медичної документації, характер тілесних ушкоджень у ОСОБА_14 можна вважати, що вони були заподіяні 10.03.2022 року від дії снаряду випущеного з шротової вогнепальної зброї, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. 
Висновок експерта з судово-медичної експертизи № 723 від 11.05.2022 року (Т.2, а.с. 182). Даним висновком встановлено, що у ОСОБА_16 виявлено рубці на голові та тулубі справа, які являються слідами загоєних ран, що могли бути спричинені дією уламків вогнепального пристрою, та за своїм механізмом і часом утворення не протирічить обставинам вказаним, як потерпілим так і в постанові про призначення судово-медичної експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров?я.
Зокрема в постанові про призначення судово-медичної експертизи зазначено, що 10.03.2022 року близько 8 години в с. Біла Криниця Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області на блокпосту в межах села, будучи у відповідності до Контракту та Положення про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1449 від 29.12.2021 року, добровольцем формування територіальних громад, тобто військовослужбовцем, ОСОБА_11 вчинив замах на умисне вбивство двох і більше осіб, використавши при цьому кулемет М-240, пошкодивши автомобіль «SAMAND», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та завдавши вогнепального поранення ОСОБА_14 . Крім цього внаслідок вказаних дій тілесні ушкодження отримав ОСОБА_16 .
Також зі слів ОСОБА_16 10.03.2022 року отримав вогнепальні поранення в голову та праву сторону тіла. 
Висновок експерта з експертизи зброї № СЕ-19/106-22/5790-БЛ від 28.06.2022 року, яким досліджувались два металеві фрагменти, які були виявлені та вилучені 07.06.2022 року під час огляду автомобіля «SAMAND», реєстраційний номер НОМЕР_3 (Т.2, а.с. 187-191). На підставі дослідження встановлено наступне: 
1. Надані на дослідження два деформовані металеві уламки є складовими частинами боєприпасу(ів) стрілецької вогнепальної зброї – двома деформованими частинами оболонки кулі(ь). По причині того, що на частинах оболонки кулі(ь) не достатньо слідової інформації, встановити складовими частина патрона(ів) якого калібру, типу та виду є досліджувані об?єкти не надається можливим.
2. Дві деформовані частини оболонки кулі(ь) від якої(их) надані на дослідження могли входити до складу як одного патрона, так і двох різних патронів калібру .308 (7,62 х 51 мм. NATO), а також могли входити до складу і патрону(ів) інших калібрів.
3. Відстріляна(і) куля(і), дві деформовані частини оболонки якої(их), надані для дослідження, могла(и) бути відстріляна(і) з кулемета марки «М240», моделі «В», калібру .308 (7,62 х 51 мм. NATO), номер екземпляру якого « НОМЕР_2 », у разі якщо вони входили до складу патрона(ів) калібру .308 (7,62 х 51 мм. NATO).
4. По слідах, які наявні на поверхні однієї деформованої частини оболонки кулі, ідентифікувати екземпляр зброї з якої була відстріляна куля не можливо.
5. На другій деформованій частині оболонки кулі сліди від частин та деталей зброї відсутні.
Постанова від 11.07.2022 року (Т.2, а.с. 193), якою слідчий визнав речовими доказами дві деформовані оболонки кулі, фрагмент газоблоку, та уламки скла, які були вилучені 07.06.2022 року під час огляду автомобіля «SAMAND», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та узбіччя автодороги сполученням селище Пісківка Київської області – місто Радомишль Житомирської області.
Посвідчення Городоцької селищної територіальної виборчої комісії № 21 від 24.11.2020 року (Т.2, а.с. 203). Відповідно до даного посвідчення, яке дійсне до 25.10.2025 року, ОСОБА_11 був обраний депутатом Городоцької селищної ради.
Довідка Білокриницького старостинського округу Городоцької селищної ради № 6 від 10.03.2022 року (Т.2, а.с. 204), згідно якої ОСОБА_11 ніс службу в роті охорони Городоцької громади на території Білокриницького старостинського округу.
Лист тимчасово виконуючого обов?язки командира військової частини НОМЕР_4 № 2375 від 14.08.2024 року, накладна військової частини НОМЕР_4 № 956 та розпорядження тимчасово виконуючого обов?язки командира військової частини НОМЕР_6 від 07.08.2022 року № 716/2/3/5266 (Т.3, а.с. 47-49), згідно яких кулемет М240 з заводським номером U183809 був переданий до військової частини НОМЕР_7 . 
У зв?язку з тим, що кулемет М240 з заводським номером U183809 був переданий до військової частини НОМЕР_7 , то суд не мав змоги дослідити його як речовий доказ в судовому засіданні. 
Лист Головного центру спеціального контролю Національного центру управління та випробувань космічних засобів Державного космічного агентства України № 654/2.2 від 14.07.2022 року (Т.3, а.с. 54-58). 
Відповідно до даного листа технічними засобами виявлення Головного центру спеціального контролю у період з 05 по 20 березня 2022 року на території Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області зареєстровані сейсмічні джерела з наступними параметрами:
06.03.2022 року:
час в джерелі: 10:40:12 (час Київський);
координати джерела: 50,60 Пн.ш., 29,54 Сх.д.;
розрахункова потужність вибуху 70-130 кг. у тротиловому еквіваленті. 

07.03.2022 року:
час в джерелі: 05:28:54 (час Київський);
координати джерела: 50,59 Пн.ш., 29,46 Сх.д.;
розрахункова потужність вибуху близько 70 кг. у тротиловому еквіваленті.

час в джерелі: 05:27:09 (час Київський);
координати джерела: 50,59 Пн.ш., 29,46 Сх.д.;
розрахункова потужність вибуху близько 70 кг. у тротиловому еквіваленті.

14.03.2022 року:
час в джерелі: 20:00:21 (час Київський);
координати джерела: 50,58 Пн.ш., 29,50 Сх.д.;
розрахункова потужність вибуху 130-200 кг. у тротиловому еквіваленті. 

Зареєстровані сейсмічні джерела пов?язані з ракетно-бомбовими ударами по об?єктах Головного центру спеціального контролю та військової частини НОМЕР_4 , які розміщені в АДРЕСА_2 .
Згідно доданої до листа мапи дані вибухи відбувались на відстані 1860 метрів, 2352 метри та 3130 метрів від села Осів.
Наказ Головнокомандувача Збройних Сил України № 84 від 13.03.2022 року (Т.3, а.с. 59-60). Даним наказом Житомирська область з 24.02.2022 року по 12.03.2022 року була визначена як один з районів ведення бойових дій. 
Вищевказаний Лист ІНФОРМАЦІЯ_5 № 654/2.2 від 14.07.2022 року та Наказ Головнокомандувача Збройних Сил України № 84 від 13.03.2022 року свідчать, що на території Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області велися активні бойові дії і у ОСОБА_11 були всі підстави вважати, що на цій території можлива діяльність диверсійно-розвідувальних груп ворога.

ІV. Висновки суду щодо недопустимості доказів та повноважень слідчих і прокурорів.

Щодо скарги захисників про скасування постанови старшого слідчого в особливо важливих справах-криміналіста слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_80 від 11.07.2022 року про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 15, п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, у зв?язку з наявністю неповнолітньої потерпілої.
Захисники просять скасувати зазначену постанову з наступних підстав:
-відсутня мотивувальна частина постанови;
-визнання особи потерпілою відбулося 09.05.2022 року, а рішення про зміну кваліфікації прийняте 11.07.2022 року;
-Кримінальний процесуальний кодекс України не надає слідчому повноваження на прийняття рішень про зміну кваліфікації кримінального правопорушення;
-на час прийняття слідчим рішення про зміну кваліфікації обвинувачений ОСОБА_11 перебував у статусі підозрюваного, а тому вже мав отримати письмове повідомлення про підозру, а при зміні кваліфікації повинна була відбутись і зміна підозри.
Таким чином слідчим була порушена належна правова процедура реалізації норм Кримінального процесуального кодексу України.
Оцінивши вищевказані доводи захисників, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Слідчий уповноважений:
1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;
2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;
3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;
5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;
6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;
7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;
8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;
9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Стаття 214 КПК України регламентує початок досудового розслідування. Зокрема в ній зазначено, що  слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:
1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;
2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника;
3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення;
4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;
5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування;
7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.
Застосування поняття «попередня правова кваліфікація» свідчить про те, що кваліфікація кримінального правопорушення не є статичною. Це динамічний процес, що розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку).
Відповідно до частин 1-3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.
Законодавець не може врахувати всі потреби практики, які виникають під час досудового розслідування, а тому цілком обґрунтовано дозволив виносити постанови, які прямо не передбачені законом, однак які слідчий чи прокурор визнали необхідними.
Зважаючи на вказане, постанова слідчого про зміну кваліфікації кримінального правопорушення не суперечить приписам кримінального процесуального закону.
В частині 5 ст. 110 КПК України зазначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:
місце і час прийняття постанови;
прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;
2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:
зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;
мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;
3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:
зміст прийнятого процесуального рішення;
місце та час (строки) його виконання;
особу, якій належить виконати постанову;
можливість та порядок оскарження постанови.
В своїй постанові від 11.07.2022 року слідчий вказав, що необхідність зміни кваліфікації кримінального правопорушення викликана тим, що потерпілою у кримінальному провадженні є неповнолітня. 
Таким чином слідчий мотивував винесену ним постанову. Незгода захисників з таким обґрунтуванням не свідчить про те, що постанова слідчого є незаконною.
Також і наявність певного проміжку часу між прийняттям рішення слідчим про визнання особи потерпілою та рішенням про зміну кваліфікації кримінального правопорушення не свідчить про незаконність постанови, якою змінена кваліфікація кримінального правопорушення.
Стосовно перебування обвинуваченого ОСОБА_11 на час зміни кваліфікації кримінального правопорушення у статусі підозрюваного, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 42 КПК України  підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ст. ст. 276, 278 КПК України  повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.  У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
ОСОБА_11 був затриманий безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення 10.03.2022 року о 20 годині 35 хвилин, що підтверджується протоколом затримання. Однак протягом 24 годин з моменту затримання, а саме до 20 години 35 хвилин 11.03.2022 року, йому не було вручене письмове повідомлення про підозру. За таких обставин він втратив статус підозрюваного і станом на 11.07.2022 року (день винесення слідчим постанови про зміну кваліфікації кримінального правопорушення) у такому статусі не перебував. За таких обставин йому не повинно було вручатись повідомлення про зміну підозри.
Отже, постанова старшого слідчого в особливо важливих справах-криміналіста слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_80 від 11.07.2022 року про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 15, п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України є законною та обґрунтованою. 

Щодо скарги захисників про визнання незаконною постанову заступника начальника – начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров?я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_81 про визначення групи слідчих від 30.03.2022 року.
Захисники просять визнати вказану постанову незаконною, оскільки здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у кримінальному провадженні № 12022060450000047 від 10.03.2022 року доручене слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області першим заступником керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону лише 11.04.2022 року.
Суд не вбачає підстав для визнання вищевказаної постанови незаконною, оскільки відповідно до підпункту 6 пункту 3 розділу V наказу Міністерства внутрішніх справ України № 570 від 06.07.2017 року «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України» начальник слідчого управління або його заступник мають право визначити слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а в разі здійснення досудового розслідування слідчою групою визначити старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих з числа працівників підпорядкованих слідчих відділів, відділень органів Національної поліції України, а також слідчого управління.

Щодо скарга на постанову слідчого від 09.05.2022 року про визнання потерпілим та на постанову слідчого від 09.05.2022 року про залучення законного представника неповнолітнього потерпілого.
Сторона захисту просила скасувати постанови слідчого в ОВС-криміналіста СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_80 від 09.05.2022 року про визнання малолітньої ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілою у кримінальному провадженні № 12022060450000047 та про залучення ОСОБА_14 до кримінального провадження як законного представника малолітньої потерпілої. На обґрунтування скарги зазначено, що постанова про залучення малолітньої потерпілої була прийнята незаконно, без дотримання правової процедури, оскільки не відповідає критерію вмотивованості, передбаченому ст. 110 КПК України. Так, на думку сторони захисту, мотивувальна частина постанови слідчого від 09.05.2022 року про визнання ОСОБА_18 потерпілою у кримінальному провадженні взагалі відсутня, оскільки в постанові слідчим не визначено, яку саме шкоду було завдано кримінальним правопорушенням неповнолітній ОСОБА_18 та відсутні посилання на докази, які це підтверджують, що суперечить ст. 55 КПК України.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту, суд враховує наступне.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа № 439/397/17), поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). 
Тобто, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально. Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.
Натомість, поняття «потерпілий» визначено кримінальним процесуальним законодавством. Так, ч. 1 ст. 55 КПК встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди .
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.  
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 КПК України, якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник.
Судом встановлено, що 10.03.2022 року малолітня ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_14 , перебувала в автомобілі, по якому ОСОБА_11 здійснив постріли з вогнепальної зброї, тобто, в кримінально-правовому розумінні ОСОБА_18 набула статусу потерпілої з моменту вчинення посягання, оскільки, враховуючи об`єктивні обставини кримінального правопорушення, існувала безпосередня загроза заподіяння дитині фізичної та моральної шкоди. 
З метою набуття малолітньою ОСОБА_18 статусу потерпілої у кримінально-процесуальному розумінні слідчим було винесено оскаржувану постанову, а також з врахуванням віку потерпілої, залучено до провадження законного представника потерпілої.
Таким чином, оскаржувана постанова була ухвалена належним суб`єктом – слідчим, у належній процесуальній формі – постанова; зміст постанови відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення. Обсяг мотивації постанови є дискреційним повноваженням слідчого, а тому незгода сторони захисту з достатністю мотивувальної частини постанови, не може бути підставою для визнання оскаржуваної постанови незаконною. 
Згідно із постановою Верховного Суду у справі № 640/5023/19 від 24.05.2021 року, застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права, має виконуватись як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування. ЇЇ застосування у кримінальному провадженні - це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого статтею 6 Конвенції права на справедливий суд.
У скарзі захисники не наводять доказів недотримання належної правової процедури, а твердження щодо наявності її порушення зводяться до незгоди зі змістом процесуальних рішень, що відносяться до дискреційних повноважень органу досудового розслідування, а тому відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Щодо скарги на постанову прокурора від 10.03.2022 року про відібрання зразків для проведення експертизи та клопотання про визнання недопустимим доказом висновку експерта № СЕ-19/106-22/3374-ФХВР від 13.05.2026 року.
Захисники просили визнати постанову прокурора Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_82 від 10.03.2022 року про відібрання зразків для проведення експертизи в межах кримінального провадження № 12022060450000047 незаконною, прийнятою без наявності правових підстав та у спосіб і в порядку, що не передбачені процесуальним законом, з грубими порушенням прав ОСОБА_11 . У зв`язку з чим, просили застосувати доктрину «плодів отруєного дерева» («fruit of the poisonous tree»), сформовану практикою ЄСПЛ, та визнати недопустимим доказом висновок експерта № СЕ-19/106-22/3374-ФХВР від 13.05.2026.
Незаконність постанови прокурора обґрунтована тим, що оскаржувана постанова була прийнята 10.03.2022 року, тоді як групу прокурорів у даному кримінальному провадженні було визначено керівником Коростишівської окружної прокуратури лише постановою від 11.03.2022 року, відтак прокурор ОСОБА_83 не мала процесуального права на прийняття зазначеного рішення, оскільки не була уповноваженою на участь у кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_84 10.03.2022 року, в день події кримінального правопорушення, після внесення відомостей в ЄРДР, було прийнято постанову про відібрання зразків для проведення експертизи - проведення змивів з рук та обличчя ОСОБА_11 .
При цьому постанова про визначення групи прокурорів, до складу якої внесено і прокурора ОСОБА_85 , була прийнята керівником Коростишівської окружної прокуратури наступного дня - 11.03.2022 року.
Оцінюючи доводи сторони захисту в цій частині, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування належної процедури "fair procedure" (у європейській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. 
Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.
У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України.
Надання прав, покладення обов`язків та визначення обсягу відповідальності за своєю юридичною природою потребує письмової форми заради уникнення суб`єктивізму та забезпечення правової визначеності.? ?
Об`єднана палата ККС ВС у постанові № 754/7061/158 від 22.02.2021 року, дійшла висновку, що за змістом статей 36, 37, 110 КПК України рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.
Як встановлено судом, у даному кримінальному провадженні процесуальне рішення про визначення групи прокурорів відповідає вказаним критеріям, а прокурор ОСОБА_83 входить до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні. 
В той же час оскаржувана постанова прокурора була прийнята до того, як було визначено групу прокурорів у даному провадженні, а прокурора ОСОБА_85 включено до її складу, тобто з порушенням процедури, визначеної нормами КПК.
ВП ВС у постанові від 31.08.2022 року у справі № 756/10060/17 визначає, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.
Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.
Критерії недопустимості засобів доказування у зв`язку з недотриманням законного порядку їх одержання визначає ст. 87 КПК України, яка встановлює імперативну законодавчу заборону використовувати результати процесуальних дій як докази, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).
Відтак у кожному із зазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.
З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
При цьому суд враховує, що критеріями дотримання законного порядку здобуття доказів є: належне процесуальне джерело (ч. 2 ст. 84 КПК містить вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, який розширеному тлумаченню не підлягає); належний суб`єкт збирання доказів (докази можуть бути зібрані тільки тими суб`єктами, які згідно з нормами КПК мають на це право); належна процесуальна форма (встановлений КПК порядок здійснення кримінального провадження в цілому і проведення окремих процесуальних дій).
Так, захисники вказують, що винесеною прокурором постановою було грубо порушено права ОСОБА_11 на захист, зокрема, на час відібрання зразків для експертизи процесуальний статус ОСОБА_11 у кримінальному провадженні не був визначений; йому не було пред`явлено постанову прокурора, чим було порушено його право на відмову від добровільного проходження такого освідування. Крім того, здійснити змиви з рук ОСОБА_11 прокурором було доручено спеціалісту ОСОБА_86 , тоді як з протоколу отримання зразків для експертизи встановлено, що спеціаліст не був залучений до такої слідчої дії.
Порядок відібрання зразків для експертизи визначений у ст. 245 КПК України. Згідно з ч. 3 вказаної статті, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Згідно з ч. 1 ст. 241 КПК України дізнавач, слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на його тілі, одязі, в якому він перебуває, слідів кримінального правопорушення та їх вилучення або виявлення особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.
З аналізу вказаних норм слідує, що відібрання зразків для експертизи у виді відібрання біологічних зразків проводиться за правилами освідування, тобто ст. 245 КПК України є бланкетною, оскільки не визначає безпосередній порядок проведення слідчої дії. При цьому ст. 245 КПК України вказує, що відібрання зразків може бути здійснено у «особи», без чіткої вказівки на її процесуальний статус у певному кримінальному провадженні, відтак посилання сторони захисту на те, що на час відібрання зразків у ОСОБА_11 не було жодного процесуального статусу даному провадженні, не може вважатись грубим порушенням норм КПК та прав ОСОБА_11 .
Зі змісту протоколу отримання зразків для експертизи від 10.03.2022 року встановлено, що слідча дія була проведена на підставі постанови про відібрання зразків від 10.03.2022 року, ОСОБА_11 був ознайомлений зі змістом протоколу, про що свідчить його підпис, зауважень до проведеної слідчої дії в протоколі не зазначив, від надання змивів не відмовився, хоча мав таку можливість на підставі ч. 3 ст. 245 КПК України. Будь яких даних про те, що під час слідчої дії з метою отримання змивів до ОСОБА_11 застосовувались не процесуальні заходи впливу судом не встановлено.
Щодо проведення змивів з рук ОСОБА_11 неуповноваженою особою, колегія зазначає наступне.
Дійсно, п. 2 постанови прокурора від 10.03.2022 року про відібрання зразків доручено провести змиви спеціалісту ОСОБА_86 , однак протокол отримання зразків від 10.03.2022 року складено ст. слідчим ВП №3 Житомирського РУП ОСОБА_87 .
Так, ч. 4 ст. 241 КПК України визначено, що про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу, копія якого надається особі, освідування якої здійснювалося. 
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, тоді як спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями і навичками та може бути залучена для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування (ст. 71 КПК України).
З протоколу отримання зразків судом встановлено, що відбір проведено на марлевий тампон, який упаковано до паперового конверта. З висновку експерта № СЕ-19/106-22/3374-ФХВР від 13.05.2022 року встановлено, що на дослідження експерту було передано паперовий конверт зі змивами з рук ОСОБА_11 , на якому в графі «спеціаліст» міститься підпис та прізвище, ініціали ОСОБА_88 .
Аналізуючи досліджені докази в контексті вимог КПК України, суд зауважує, що прокурором доручено спеціалісту ОСОБА_86 , як особі, яка володіє спеціальними знаннями чи навичками надати безпосередню технічну допомогу – безпосередньо здійснити змиви, що й зафіксовано на конверті зі зразками, в той же час складання протоколу слідчої дії відповідно до вимог КПК України здійснено уповноваженою особою - слідчим.
Таким чином, порушення, встановлене судом при прийнятті прокурором ОСОБА_84 постанови від 10.03.2022 року, не можна кваліфікувати як порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод ОСОБА_11 . Таке порушення також не поставило під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність, які б давали суду підстави для визнання доказу недопустимим.
Суд також враховує, що висновок експерта № СЕ-19/106-22/3374-ФХВР від 13.05.2022 року, під час складання якого досліджувалися змиви з рук ОСОБА_11 , є похідними від протоколу отримання зразків для експертизи від 10.03.2022 року. 
За загальним правилом, при вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини, та використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі частин 1-3 статті 87 КПК. 
При цьому захисники не ставлять під сумнів допустимість протоколу отримання зразків для експертизи від 10.03.2022 року, яким зафіксовано процедуру відібрання у ОСОБА_11 змивів з рук.

Щодо визнання неналежними доказами заяв про залучення до кримінального провадження як потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Сторона захисту просить визнати неналежними доказами у кримінальному провадженні заяви про залучення до кримінального провадження як потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , оскільки вони не підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заяви ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про залучення до кримінального провадження як потерпілих є матеріальною формою волевиявлення особи щодо набуття процесуального статусу потерпілого та не належать до процесуальних джерел доказів, вичерпний перелік яких визначено у ч. 2 ст. 84 КПК України, відтак відсутні підстави для перевірки зазначених заяв за критерієм належності доказу.

Щодо доводів сторони захисту про наявність підстав для скасування Постанови заступника керівника Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_89 в межах кримінального провадження №12022060450000047 від 10.03.2022 року про зміну органу прокуратури,
Постанови першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_90 від 11.04.2022 року в межах кримінального провадження №12022060450000047 від 10.03.2022 року про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження іншому органу досудового розслідування,
Постанови керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_91 від 11.04.2022 року про визначення (зміну) групи прокурорів.

Захисниками обвинуваченого заявлена та підтримана в судовому засіданні скарга про скасування зазначених постанов прокурорів, оскільки вони прийняті не уповноваженим органом процесуального керівництва у цьому кримінальному провадженні.
Так, на переконання сторони захисту, оскільки ОСОБА_11 , на час вчинення інкримінованих йому дій – 10 березня 2022 року, добровільно вступивши у склад роти охорони Городецької селищної ради Житомирського району, не ніс військову службу, тобто не являвся військовослужбовцем, і відповідно, не являється суб`єктом кримінального правопорушення, яке відноситься до військового правопорушення, тому процесуальне керівництво повинні були здійснювати виключно прокурори Коростишівської окружної прокуратури, а не як у даному випадку, прокурори спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері. 
12 березня 2022 року заступник керівника Коростишівської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_92 , розглянувши матеріали кримінального провадження №12022060450000047 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 1 ст. 115 КК України, аргументуючи тією обставиною, що на ОСОБА_11 , під час виконання ним 10.03.2022 року завдання територіальної оборони, поширювалася дія статутів Збройних Сил України, а тому він являвся військовослужбовцем, своєю постановою визначив орган прокуратури, що здійснюватиме процесуальне керівництво у даному провадженні – Житомирську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері.
14 березня 2022 року керівник Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_93 відповідною постановою визначив групу прокурорів в даному кримінальному провадженні.
11 квітня 2022 року перший заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_94 , розглянувши матеріали кримінального провадження №12022060450000047 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 п. 1 ст. 115 КК України, констатуючи неефективність здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження органом досудового розслідування – слідчими СВ відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області своєю постановою доручив здійснення (проведення) досудового розслідування слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
Вказані постанови, за міркуванням сторони захисту, свідчать про те, що вони винесені незаконно, без наявності для того правових підстав, та не у спосіб і порядку, що передбачений процесуальним законом, з грубим порушенням прав ОСОБА_11 .
Наслідком зміни на неналежний орган прокуратури є неналежне здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні та визнання зібраних доказів та прийнятих процесуальних рішень таким органом, як недопустимими та незаконними, та необхідність застосування до них доктрини сформованою практикою ЄСПЛ, а саме доктрини «плодів отруйного дерева».
Колегія суддів не може погодитись з таким твердженням захисту. 
У кримінально-процесуальній доктрині загальновизнаними є такі критерії допустимості доказів: належне джерело; належний суб`єкт; належна процесуальна форма; належна фіксація; належна процедура; належний вид способу формування доказової основи. В аспекті належного суб`єкта, у тому числі, слід розглядати і прокурора.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч. 1 ст. 87 КПК).
У випадку здійснення прокурором, який не визначений керівником органу прокуратури як такий, що здійснюватиме процесуальне керівництво у конкретному кримінальному провадженні, дій, передбачених ст. 36 КПК, то вони здійснюються неналежним суб`єктом.
Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» та діє у межах своїх повноважень.
Законом України «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави (ст. 1); єдність системи прокуратури України забезпечується: єдиними засадами організації та діяльності прокуратури, єдиним статусом прокурорів, єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів та ін. (ч. 5 ст. 7); прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (ч. 2 ст. 15).
Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, поняття «прокурор», яке вживається у КПК, розглядається як посадова особа, яка займає відповідну посаду в органах прокуратури, які складають єдину систему, здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні та визначена у порядку ст. 37 КПК, а також прокурори вищого рівня, визначених у ч. 4 ст. 36 КПК (Генеральний прокурор України, його перший заступник та заступники, керівники регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники).
Положення КПК, на відміну від підслідності, визначеної у ст. 216 цього Кодексу, не закріплюють окремих правил щодо визначення прокурора у кримінальному провадженні, зокрема за суб`єктом вчинення злочину.
Крім того, відповідно до п.п. 3 п. 7 наказу Офісу Генерального прокурора від 30.09.2021 року № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» (в редакції, що діяла станом на 10.03.2022 року) нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування забезпечувати Генеральному прокурору, його першим заступникам та заступникам, заступнику Генерального прокурора - керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам згідно з розподілом обов`язків, а також з урахуванням спеціалізації, визначеної наказами Генерального прокурора, нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування забезпечувати: слідчими та дізнавачами органів досудового розслідування (крім детективів Національного антикорупційного бюро України) кримінальних правопорушень: проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення); вчинених під час виконання обов`язків військової служби військовослужбовцями (пункт 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»), військовозобов`язаними (у тому числі резервістами, добровольцями Сил територіальної оборони Збройних Сил України та добровольчих формувань територіальної громади) під час проходження військових зборів, а також під час виконання службових обов`язків працівниками військових частин, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, Збройних Сил України, інших військових формувань та органів державної влади, які комплектуються військовослужбовцями; вчинених при виконанні службових обов`язків працівниками оборонно-промислового комплексу України (пункт 13 статті 1 Закону України «Про національну безпеку України»); вчинених на території розташування військових частин, установ, організацій, інших об`єктів постійної і тимчасової дислокації сил оборони (пункт 18 статті 1 Закону України «Про національну безпеку України»), оборонно-промислового комплексу України та Державного космічного агентства України; у сфері службової діяльності та проти власності, об`єктом посягання яких є військове майно та (або) кошти для потреб оборони; інших кримінальних правопорушень у порядку, визначеному КПК України, у тому числі (але не виключно), якщо хоча б один із співучасників кримінального правопорушення є вищезазначеним суб`єктом або хоча б одне правопорушення у кримінальному провадженні відповідає вищевказаним критеріям, - керівникам та підпорядкованим їм прокурорам Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (на правах Департаменту) Офісу Генерального прокурора, спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері на правах обласних та окружних.
З огляду на викладене, суд вважає, що здійснення процесуального керівництва у цьому кримінальному провадженні, за принципами територіальності прокурорами військової прокуратури, а не прокурорами Коростишівської окружної прокуратури, не є порушенням вимог кримінального процесуального закону і не тягне за собою визнання доказів недопустимими, а слідчих і процесуальних дій під час досудового розслідування незаконними.
За змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.
Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її не підписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень (Правовий висновок сформульований в постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 22.02.2021 року у справі № 754/7061/15).
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює прокурор, визначений керівником органу прокуратури. Частина 3 ст. 37 КПК прямо встановлює, що визначення прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні належить до повноважень керівника того органу прокуратури, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням.
14.03.2022 року група прокурорів була визначена керівником Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, що відповідало законодавству станом на цей момент, оскільки місцем вчинення кримінального правопорушення знаходилось під територіальною підслідністю цієї прокуратури.
Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних постанов колегія суддів не вбачає.

Щодо клопотання захисників про визнання доказів недопустимими.
В клопотання захисники просять визнати недопустимими наступні докази:
1. Протокол огляду автомобіля «Samand» від 10.03.2022 року;
2. Протокол огляду блок-посту в районі «Осів» селища Біла Криниця Городоцької територіальної громади від 10.03.2022 року;
3. Протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_64 від 30.03.2022 року;
4. Протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_42 від 30.03.2022 року;
5. Протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_68 від 30.03.2022 року.
На обґрунтування цього клопотання зазначили, що в даних протоколах не зазначені технічні засоби, які використовувались при проведенні фотозйомки; додатки до протоколів позначені як «Ілюстративна таблиця», хоча такими додатками можуть бути «Фототаблиці»; додатки не підписані особами, які брали участь у слідчих діях. Крім того протоколи про проведення слідчих експериментів складені слідчим, який не мав не це повноважень.
Також захисники просять визнати недопустимими доказами: 
1. Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_16 від 22.04.2022 року;
2. Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_17 від 22.04.2022 року;
3. Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_14 від 06.05.2022 року;
з тих підстав, що дані протоколи також складені слідчим, який не мав на це повноважень.
Вирішуючи дане клопотання суд враховує, що відповідно до статей 103, 104, 105 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися:
1) у протоколі;
2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії;
3) у журналі судового засідання.
У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.
У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.
Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.
Протокол складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:
місце, час проведення та назву процесуальної дії;
особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада);
всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання);
інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;
2) описової частини, яка повинна містити відомості про:
послідовність дій;
отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;
3) заключної частини, яка повинна містити відомості про:
вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації;
виготовлені дублікати документів, а також копії інформації, у тому числі комп`ютерних даних, та спосіб їх ідентифікації;
спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу;
зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.
Перед підписанням протоколу учасникам процесуальної дії надається можливість ознайомитися із текстом протоколу.
Зауваження і доповнення зазначаються у протоколі перед підписами. Протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії. Якщо особа через фізичні вади або з інших причин не може особисто підписати протокол, то ознайомлення такої особи з протоколом здійснюється у присутності її захисника (законного представника), який своїм підписом засвідчує зміст протоколу та факт неможливості його підписання особою.
Якщо особа, яка брала участь у проведенні процесуальної дії, відмовилася підписати протокол, про це зазначається в протоколі. Такій особі надається право дати письмові пояснення щодо причин відмови від підписання, які заносяться до протоколу. Факт відмови особи від підписання протоколу, а також факт надання письмових пояснень особи щодо причин такої відмови засвідчується підписом її захисника (законного представника), а у разі його відсутності - понятих.
Особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки.
Додатками до протоколу можуть бути:
1) спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів;
2) письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної процесуальної дії;
3) стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії;
4) фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерних даних та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу.
Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
Вищевказані протоколи слідчих дій та додатки до них в цілому відповідають вимогам статей 103, 104, 105 КПК України. Дані статті не містять вичерпного переліку додатків, які можуть долучатись до протоколів слідчих дій, а навпаки вказують, що крім перелічених додатків до протоколів можуть долучатись і інші матеріали, які пояснюють зміст протоколів.
До того ж вони не містять зауважень та доповнень учасників слідчих дій щодо неправильності чи неповноти слідчих дій, а зафіксовані в даних протоколах та додатках обставини не спростовані стороною захисту належними та допустимими доказами. 
Наявність деяких помилок (відсутність вказівки на технічні засоби фіксації та їх характеристики, відсутність підпису особи, яка фактично брала участь у проведенні слідчої дії) не тягне за собою обов?язкове визнання доказу недопустимим, виходячи з наступного.
Відповідно до статей 86, 87  доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;
2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3) порушення права особи на захист;
4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;
5) порушення права на перехресний допит;
Недопустимими є також докази, що були отримані:
1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;
2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;
3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;
4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
Наявність вищевказаних обставин, які були б підставою для визнання доказів недопустимими, судом не встановлено та стороною захисту не доведено.
Не вбачає суд підстав і для визнання недопустимими доказами протоколів слідчих експериментів з тих підстав, що вони складені слідчим, який не мав не це повноважень, оскільки слідчі слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області були уповноважені на проведення даних слідчих дій постановами заступника начальника – начальника відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров?я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_81 про визначення групи слідчих від 30.03.2022 року (Т.1, а.с. 242-243) та від 12.04.2022 року (Т.3, а.с. 184-185), який мав право винести дані постанови відповідно до підпункту 6 пункту 3 розділу V наказу Міністерства внутрішніх справ України № 570 від 06.07.2017 року «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України».
До того ж судом не встановлено, що після початку кримінального провадження орган досудового розслідування реалізував свої повноваження, не передбачені КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінального правопорушення.
За таких обставин суд відмовляє в визнані недопустимими доказами: 
1. Протоколу огляду автомобіля «Samand» від 10.03.2022 року;
2. Протоколу огляду блок-посту в районі «Осів» селища Біла Криниця Городоцької територіальної громади від 10.03.2022 року;
3. Протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_64 від 30.03.2022 року;
4. Протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_42 від 30.03.2022 року;
5. Протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_68 від 30.03.2022 року.
6. Протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_16 від 22.04.2022 року;
7. Протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_17 від 22.04.2022 року;
8. Протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_14 від 06.05.2022 року.

Також захисники подали клопотання в якому просять визнати недопустимими докази, які отримані стороною обвинувачення після 10.05.2022 року. 
Обґрунтовуючи дане клопотання вони зазначили, що обвинувачений ОСОБА_11 отримав статус підозрюваного 10.03.2022 року з моменту його затримання і відповідно 10.03.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення. Таким чином саме з 10.03.2022 року необхідно відраховувати строк досудового розслідування, який становив 2 місяці і закінчувався 10.05.2022 року. Цей строк продовжений не був, а тому всі докази, які зібрані після 10.05.2022 року є недопустимими.
Аналізуючи дані обставини суд враховує, що згідно ст. 219 КПК України (в редакції чинній на час проведення досудового розслідування)  строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:
1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;
2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене:
1) протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу;
2) протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім;
3) протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною другою статті 298-4 цього Кодексу;
4) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Із змісту цієї статті вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо злочину, в якому особі повідомлено про підозру, повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно до ст. 42 КПК України  підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ст. ст. 276, 278 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
ОСОБА_11 був затриманий безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення 10.03.2022 року о 20 годині 35 хвилин, що підтверджується протоколом затримання. Йому роз?яснені права підозрюваного та забезпечена участь захисника. Однак протягом 24 годин з моменту затримання, а саме до 20 години 35 хвилин 11.03.2022 року, йому не було вручене письмове повідомлення про підозру, а тому він втратив статус підозрюваного. Таке повідомлення про підозру було вручене ОСОБА_11 12.07.2022 року. Отже вищевказаний двохмісячний строк досудового розслідування належить обраховувати з 12.07.2022 року. Таким чином докази, які зібрані стороною обвинувачення після 10.05.2022 року є допустимими доказами. 

V. Мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення щодо кваліфікації дій ОСОБА_11 як закінченого замаху на умисне вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб та малолітньої дитини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України.
ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення, яке підтримане прокурором у судовому засіданні, де йому за провину ставиться закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті двом та більше особам - потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та малолітній дитині ОСОБА_18 .
Враховуючи те, що обвинувачений не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення через заперечення наявності умислу на вбивство двох та більше осіб, в тому числі й малолітньої дитини, суд вважає за необхідне провести детальний аналіз досліджених судом доказів в контексті обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_11 , зокрема, суб`єктивної сторони інкримінованого злочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість настання смерті людини і бажав її настання (до прикладу постанови ВС у справах №311/1739/20, № 640/20173/18, № 760/19781/18).
Визначальним для розмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тілесного ушкодження, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство.
Питання про умисел вирішується судом виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Сам факт здійснення пострілів ОСОБА_11 у час та місці, встановлених судом, та завдання цими діями тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_14 ніким не оспорюється.
Разом з тим, поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після події, свідчить про відсутність в нього умислу на вбивство потерпілих з огляду на наступне.
Як встановлено судом, обвинувачений та потерпілі між собою не знайомі. Жодним доказом не доведено, що обвинувачений достовірно знав про те, хто знаходився в автомобілі, по якому він здійснив постріли.
Крім того, судом враховується загальна обстановка, яка існувала в Україні на початку березня 2022 року, коли на території півночі Київської та Житомирської областей велись активні бойові дії з ворогом, та прагнення агресора захопити столицю України. Загальновідомим фактом суд визнає перебування збройних сил рф в с. Кухарі Вишгородського району Київської області, яке розташовано на відстані близько 25 км від селища Біла Криниця Житомирського району.
Така наближеність лінії фронту потребувала підвищеної самоорганізації та концентрації зусиль мешканців для оборони своїх населених пунктів, реалізацію яких було покладено, в тому числі, і на добровольчі формування територіальних громад. 
З показань свідка сторони обвинувачення, Городоцького селищного голови ОСОБА_95 , встановлено, що з 28.02.2022 року почалася постійна атака на громаду, бомбардування об`єктів, розташованих на її території, внаслідок чого загинуло двоє військових.
З показань обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 та свідків ОСОБА_44 і ОСОБА_45 вбачається, що на блокпосту, де чергував ОСОБА_11 , автомобіль під керуванням ОСОБА_16 не зупинявся.
З показань свідків ОСОБА_96 та ОСОБА_97 встановлено, що станом на 10.03.2022 року це був перший і єдиний випадок незупинки транспортного засобу на блокпосту і застосування зброї учасниками добровольчого формування територіальної оборони.
З показань самого обвинуваченого встановлено, що, перебуваючи в стані постійного стресу, будучи переляканим, він постійно очікував прориву диверсійно-розвідувальних груп. Саме тому, коли вранці 10 березня 2022 року ОСОБА_24 повідомив про проїзд автомобіля сірого кольору без зупинки через блокпост, а в подальшому, цей же автомобіль не зупинився на вимогу ОСОБА_98 на блокпосту, де ніс чергування обвинувачений, попереджувальний постріл ОСОБА_97 , пришвидшення руху транспортного засобу та крик ОСОБА_99 «Стріляй», давали підстави для створення в свідомості обвинуваченого уявної картини прориву ворога.
Ці показання ОСОБА_11 не спростовані та узгоджуються з іншими наявними у справі доказами.
В разі реальної наявності у нього умислу на вбивство двох та більше осіб, ОСОБА_11 мав можливість здійснити прицільні постріли для доведення злочинного умислу до кінця, однак локалізація отворів від куль та їх кількість, на переконання суду, свідчить про те, що мотивом застосування зброї була саме зупинка транспортного засобу з метою уявного для обвинуваченого перешкоджання прориву ворога, а не спричинення смерті особам, які знаходились в автомобілі. 
Дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання, згідно зі ст. 37 КК України, визнаються уявною обороною.
У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» звертається увага на те, що слід відрізняти необхідну оборону від уявної, під якою розуміється заподіяння шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, але особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, помилково припускала наявність такого посягання.
При уявній обороні кримінальна відповідальність за заподіяну шкоду виключається лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала й не могла усвідомлювати помилковість свого припущення. Питання про те, чи дійсно в особи були підстави для помилкового висновку про наявність суспільно-небезпечного посягання, вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.
Таким чином, структурний аналіз конструкції даної норми закону свідчить про те, що в основу уявної оброни та виникнення права на її реалізацію у будь - якому випадку має бути покладено реальні дії потерпілого, які хоч не і були реальним посяганням, але за встановлених обставин могли бути оцінені обвинуваченим, як таке.
Невиконання водієм транспортного засобу – потерпілим ОСОБА_16 , вимоги про зупинку на двох блокпостах в умовах воєнного стану в безпосередній близькості до лінії бойового зіткнення, було розцінено обвинуваченим як реальне посягання - дії ворожої диверсійної групи, та свідчить про те, що ОСОБА_11 діяв в умовах уявної оборони.
Уявна оборона виключає кримінальну відповідальність за заподіяну шкоду лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі достатні підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковості свого припущення.
Якщо ж особа в обстановці, що склалася, не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковість свого припущення щодо реальності суспільно небезпечного посягання, але перевищила межі захисту, який потрібно було застосувати, її дії мають розцінюватись як перевищення меж необхідної оборони. У такому разі кримінальна відповідальність можлива лише за статтями 118 і 124 КК України.
Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року, відповідальність за ст. 118 або ст. 124 КК за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.
На відміну від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК України) визначальним для кваліфікації дій особи за ст. 124 КК України є наявність обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони цього кримінального правопорушення, якою виступає мотив діяння, а саме - прагнення винної особи захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання; 
Стаття 124 КК України містить склад привілейованого умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а обов`язковою умовою кваліфікації за ст. 124 КК України є відповідна обстановка вчинення злочину – перебування винного при вчиненні цього діяння у стані уявної оборони.
Суд, з аналізу сукупності доказів, прийшов до висновку, що ОСОБА_11 перебував у стані уявної оборони, однак, з урахуванням встановлених обставин, вважає, що дії ОСОБА_11 шляхом застосуванню бойового кулемета марки «М240» моделі «В», калібру 7,62 x 51 мм. по припиненню уявного посягання, яке було виражене у проїзді транспортного засобу без виконання вимоги про зупинки на блокпосту, без будь яких інших дій щодо опору зі сторони осіб, які перебували в автомобілі, не відповідали небезпечності уявного посягання, відтак є перевищенням меж захисту в умовах уявної оборони, тому він підлягає кримінальній відповідальності за ст. 124 КК України.
Як роз`яснено у абзаці 2 пункту 18 постанови пленуму Верховного Суду УРСР № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року передбачено, що суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред`явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обґрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.
Пунктом 17 вказаної постанови Пленуму зазначено, що в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішення конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, що вирішуються при постановленні вироку.
Згідно ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
При кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_11 , колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», у п.43 якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених. 
Враховуючи всі встановлені судом обставини кримінального правопорушення, оцінуючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, суд вважає, що доводи обвинуваченого про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілих під час судового провадження не спростовані, а його вина у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті кільком особам, в тому числі малолітній дитині, - не доведена відповідно критерію «поза розумним сумнівом».
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне у відповідності до вимог ч. 3 ст. 337, абз. 5 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони, за встановлених судом, наступних обставинах.
10.03.2022 року о 06 годині ОСОБА_11 , виконуючи умови підписаного контракту добровольця територіальної громади, прибув до блокпосту, що на території селища Біла Криниця Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області, а саме на проїзній частині автодороги Т1005 в напрямку м. Радомишль, поблизу мікрорайону «Осів», та заступив на чергування, зайнявши при цьому позицію у спеціально облаштованій споруді для ведення вогню, яка на той час була оснащена автоматичною стрілецькою вогнепальною зброєю - бойовим кулеметом марки «М240», моделі «В», калібру 7,62 x 51 мм., № НОМЕР_2 та набоями до неї. 
Цього ж дня, приблизно о 07 годині 25 хвилин, зі сторони с. Мигалки Пісківської селищної територіальній громади Бучанського району Київської області до блокпосту, розташованого на проїжджій частині авто дороги Т1005 в напрямку м. Радомишль, поблизу мікрорайону «Осів» смт. Біла Криниця Городоцької територіальної громади Житомирського району Житомирської області, де перебував на чергуванні ОСОБА_11 , наблизився автомобіль марки «SAMAND», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_16 , у салоні якого перебували пасажири: ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та її малолітня дитина - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_11 , побачивши як автомобіль марки «SAMAND», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_16 , проїжджаючи зазначений блокпост, не виконав вимогу про зупинку, перебуваючи в умовах уявної оборони, при яких не усвідомлював та не міг усвідомити відсутність реальної загрози, з метою зупинки вказаного транспортного засобу, перевищуючи межі захисту, застосував автоматичну стрілецьку вогнепальну зброю - бойовий кулемет марки «М240» моделі «В», калібру 7,62 x 51 мм., № НОМЕР_2 , здійснивши 45 пострілів по задній частині кузова автомобіля.
У результаті пострілів ОСОБА_11 , пасажир автомобіля марки «SAMAND», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_14 , яка знаходилась на задньому сидінні, за водієм, отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої вогнепально-черепно-мозкової травми, зокрема, перелому лобної кістки праворуч, множинних сторонніх тіл правої півкулі головного мозку та м`яких тканин голови, забою головного мозку тяжкого ступеню; проникаючого вогнепального поранення правого ока із наявною раною верхньої повіки, множинних сторонніх тіл в просторах орбіти, що призвело до гемофтальму (крововилив) та відшаруванню сітківки ока; рани на верхній губі та підборіддя; множинних сторонніх тіл м`яких тканин шиї справа; проникаючого вогнепального поранення грудної клітки зліва із наявними множинними сторонніми тілами в м`яких тканинах лівої половини грудної клітки із пораненням лівої легені, забоєм паренхіми легені, багатоуламковими переломами 3-6 ребер зліва, розвитком лівобічного гемопневматораксу, поранення перикарду із наявністю сторонніх тіл в лівому передсерді та шлуночку, забою серця із розвитком гемоперикарду, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Крім цього, водій автомобіля марки «SAMAND», державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани скроневої ділянки справа та рани між зовнішнім краєм лопатки справа та ділянкою плеча, його верхньої третини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

VI. Висновки суду щодо призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд, у відповідності до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_11 , є нетяжким злочином. За місцем проживання та роботи обвинувачений характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставин, які відповідно до статей 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_11 , судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання передбачене санкцією статті 124 КК України у виді обмеження волі.
Дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення  ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд не знаходить підстав для призначення обвинуваченому більш м?якого покарання або для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, оскільки обвинувачений не надав доказів того, що він відшкодував або намагався відшкодувати завдану потерпілим шкоду. 
Не вбачає суд в діях обвинуваченого і щирого каяття, яке б виражалось у відповідному ставленні до скоєного, зокрема належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_11 , у виді домашнього арешту втратив свою чинність 09.09.2022 року. Не дивлячись на це, він виконував свої процесуальні обов`язки та не ухилявся від явки до суду. За таких обставин суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.
З обвинуваченого ОСОБА_11 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 7654 гривні 24 копійки. 
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст. ст. 365, 369, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України,-
ухвалив:
Визнати винним  ОСОБА_11 у вчиненні злочину передбаченого статтею 124 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з дня прибуття і постановки  ОСОБА_11  на облік у виправному центрі.
Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_11 в строк покарання два дні його перебування під вартою (за період з 10 по 11 березня 2022 року) з розрахунку два дні обмеження волі за один день ув?язнення. 
Стягнути з  ОСОБА_11 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 7654 гривні 24 копійки. 
Речові докази: 
- кулемет марки «М240» моделі «В» калібру .308 (7,62 х 51 мм. НАТО), номер НОМЕР_2 – залишити військовій частині НОМЕР_7 ;
- автомобіль «IKCO SAMAND» 2007 року виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_3 – залишити потерпілому ОСОБА_16 ; 
- 45 стріляних гільз калібру .308 (7,62 х 51 мм. НАТО); змиви з рук та обличчя ОСОБА_11 ; дві деформовані оболонки кулі; уламки скла та фрагмент газоблоку – знищити;
- медичну картку потерпілої ОСОБА_14 № 23172075 на 30 аркушах – залишити Комунальному некомерційному підприємству «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради».
- два оптичні CD-R диски з інформацією про з`єднання абонентських номерів – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя:   Судді:	  	ОСОБА_1     ОСОБА_2    ОСОБА_3