П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/20450/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Майстренко Наталія Миколаївна 
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М. 
01 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1 ОСОБА_1 звернулася в Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, які призвели до нарахування та виплати позивачу з 11.01.2024 року пенсії на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 року у справі № 240/13354/24 без виконання вимог ч. 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", від 24.02.2023 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", від 23.02.2024 року № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" та від 25.02.2025 року № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування позивачу з 11.01.2024 року пенсії на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 року у справі №240/13354/24 без виконання вимог ч. 4 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", від 24.02.2023 року № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", від 23.02.2024 року № 185 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" та від 25.02.2025 року № 209 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році", тобто зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Житомирській області нарахувати позивачу з 11.01.2024 року пенсію з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,14; 1,197; 1,0796; 1,115 та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Ухвалою суду від 25.08.2025 року позовну заяву було залишено без руху в зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до суду та надано позивачу строк для усунення її недоліку шляхом подання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав та документально підтверджених доводів для його поновлення.
2.2 На виконання вимог судової ухвали позивач подала заяву про поновлення строку звернення до суду, у якій зазначила, що перерахунок її пенсії з 11.01.2024 року був здійснений відповідачем на підставі рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/13354/24, яке набрало законної сили 20.05.2025 року, і лише після цієї дати вона дізналася про протиправний перерахунок пенсії.
2.3 На переконання позивача, з 11.01.2024 до 20.05.2025 року вона фізично не могла знати про порушення своїх прав.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року позовну заяву повернуто позивачу в частині позовних вимог за період з 11.01.2024 по 17.02.2025.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли їй звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які позивач посилається у своїй заяві про поновлення строку звернення до суду, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку у цій частині, тому наявні підстави для повернення позовної заяви в цій частині на підставі ч.2 ст.123 КАС України.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Не погоджуючись з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
4.2 Підставою для апеляційного оскарження рішення суду є порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до помилкового висновку суду про повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період з 11.01.2024 по 17.02.2025. Апелянт наголошує, що суд першої інстанції взагалі не дослідив фактичний механізм порушення її прав та безпідставно застосував практику Верховного Суду у справі № 240/12017/19, оскільки обставини цих справ не є подібними.
ІІ. Мотивувальна частина.
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
1.2 За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
1.3 Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
1.4 Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції зазначеним критеріям не відповідає, з огляду на таке.
1.5 Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами
1.6 Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
1.7 З системного аналізу вказаної норми слідує, що слова «дізналася або повинна була дізнатися» чітко вказують на наявність у особи реальної, об`єктивної та практичної можливості встановити факт порушення свого права суб`єктом владних повноважень.
1.8 Повертаючи частину позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач просить здійснити індексацію пенсії за період з 11.01.2024, а з позовом звернулась лише 18.08.2025, шестимісячний строк є пропущеним. Суд першої інстанції відхилив доводи позивача про те, що про порушення свого права вона дізналася лише у червні 2025 року (після перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі № 240/13354/24), зауваживши, що вимоги про індексацію не є похідними від судового рішення про перерахунок основного розміру пенсії, а неотримання індексації у належному розмірі протягом 2024 року мало бути для неї очевидним безпосередньо в моменти щомісячного отримання пенсійних виплат. Також суд першої інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, щодо обов`язку позивача довести об`єктивну неможливість знати про стан своїх прав.
1.9 Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними та такими, що зроблені внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.
1.10 Як підтверджується матеріалами справи, у період з 11.01.2024 по червень 2025 року позивач отримувала пенсію, виходячи з базового розміру 4800 грн, обчисленого відповідачем із застосуванням коефіцієнтів індексації за постановами КМУ № 118, № 168, № 185 та № 209. Оскільки індексація фактично нараховувалась та виплачувалась на той розмір пенсії, який був встановлений пенсійним органом на вказаний момент, у позивача не було жодних підстав вважати свої права щодо нарахування індексації порушеними.
1.11 Ситуація докорінно змінилася лише після того, як 20.05.2025 року набрало законної сили рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 240/13354/24, яким відповідача було зобов`язано перерахувати позивачу пенсію з 11.01.2024 року на підставі ст. 54 Закону № 796-XII у значно більшому розмірі - 8 мінімальних пенсій за віком (що склало 16744 грн та 18888 грн залежно від періоду).
1.12 На виконання вказаного рішення суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у червні 2025 року провело перерахунок за минулий час (починаючи з 11.01.2024 року). 
1.13 Під час цього перерахунку відповідач нарахував новий (збільшений на виконання суду) основний розмір пенсії, проте взагалі не застосував до нього обов`язкові коефіцієнти індексації (1,14; 1,197; 1,0796; 1,115). 
1.14 За таких обставин колегія суддів констатує, що порушення права позивача на індексацію нового (збільшеного судом) розміру пенсії відбулося не у 2024 році, а виключно у червні 2025 року, коли відповідач фактично здійснив новий розрахунок (з 11.01.2024) та провів виплату пенсії без урахування індексаційних коефіцієнтів.
1.15 Твердження суду першої інстанції про те, що позивач мала знати про це порушення у лютому чи березні 2024 року, є необґрунтованим, оскільки на той момент самого збільшеного розміру пенсії (на який тепер заявляються вимоги про індексацію) ще фактично та юридично не існувало. Позивач не могла знати або передбачити, що відповідач у червні 2025 року виконає судове рішення у справі № 240/13354/24 із порушенням інших норм законодавства (а саме ч. 4 ст. 54 Закону № 796-XII та відповідних постанов КМУ про індексацію).
1.16 Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 є помилковим, оскільки правовідносини у тій справі стосувалися первинного щомісячного отримання пенсії без оновлення її базового розміру судовим рішенням за минулі періоди, а отже, обставини справ не є подібними.
1.17 Окрім того, з матеріалів справи слідує, що отримавши у червні 2025 року пенсію за новим розрахунком, позивач дізналася про порушення свого права і вже 07.07.2025 року звернулася до відповідача із заявою про усунення недоліків у досудовому порядку. Отримавши відмову у листі від 07.08.2025 року, позивач вже 18.08.2025 року звернулася до суду за захистом порушених прав.
1.18 Таким чином, строк звернення до суду з позовом про індексацію пенсії, перерахованої на виконання судового рішення, обчислюється з моменту фактичного проведення такого перерахунку пенсійним органом (червень 2025 року), тому, звернувшись до суду 18.08.2025 року, позивач повністю дотрималась передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.
1.19 Навіть у разі наявності сумнівів щодо точної дати, коли позивач отримала розрахунковий лист, обставини проведення відповідачем перерахунку пенсії з 11.01.2024 після 20.05.2025 є об`єктивними перешкодами, які не залежали від волі позивача, що є абсолютно поважною та беззаперечною причиною для поновлення строку звернення до суду за період з 11.01.2024 по 17.02.2025 року.
1.20 Повернення позовної заяви за таких умов є виявом надмірного процесуального формалізму, що прямо обмежує право позивача на доступ до суду, гарантоване ст. 55 Конституції України та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
1.21 У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. 
1.22 У рішеннях по справах «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе (надмірне) тлумачення внутрішніми судами процесуальних норм позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог по суті, що визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.
1.23 Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 в частині позовних вимог за період з 11.01.2024 по 17.02.2025, що призвело до порушення норм процесуального права та обмеження права на судовий захист.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
2.1 Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із позовом, а тому ухвала суду про повернення позову в частині позовних вимог за період з 11.01.2024 по 17.02.2025, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
2.2 За змістом частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 		Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.