ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Григорук О.Б.

04 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/8458/25 пров. № А/857/12753/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.
суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 300/8458/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
21.11.2025р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у якому просив суд:
-визнати протиправною бездіяльність щодо незарахування до страхового стажу періоди роботи на території РФ: 02.03.2006р. - 13.01.2010р.; 05.03.2010р. - 11.01.2016р.; 02.03.2016р. - 06.02.2020р. в ТОВ "Нефтьмонтаж”; 07.02.2020р. - 31.12.2020р.; 01.02.2021р. - 31.12.2021р.; 03.02.2022р. - 15.12.2022р. в ТОВ "ПНБ-Спецмонтажсервис",
-зобов`язати зарахувати до страхового стажу періоди роботи на території РФ: 02.03.2006р. - 13.01.2010р.; 05.03.2010р. - 11.01.2016р.; 02.03.2016р. - 06.02.2020р. в ТОВ "Нефтьмонтаж”; 07.02.2020р. - 31.12.2020р.; 01.02.2021р. - 31.12.2021р.; 03.02.2022р. - 15.12.2022р. в ТОВ "ПНБ-Спецмонтажсервис", та здійснити перерахунок пенсії з дати першого звернення. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026р. позов задоволено частково.
Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії ВЕБ-09001-Ф-С-25-235044 від 15.10.2025р. (вх. від 15.10.2025р. № 9550/С-0900-25).
Одночасно, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ВЕБ-09001-Ф-С-25-235044 від 15.10.2025р. та прийняти відповідне рішення.
В решті вимог суд відмовив.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Крім того, не погоджуючись із даним рішенням в частині задоволених позовних вимог, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2026р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.08.2015р. отримує пенсію інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
15.10.2025р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з заявою про перерахунок пенсії.
На звернення позивача ВЕБ-09001-Ф-С-25-235044 від 15.10.2025р. (вх. від 15.10.2025 № 9550/С-0900-25) пенсійний орган відповіддю від 10.11.2025р. № 10323-9550/С-02/8-0900/25 повідомив, що з 1 січня 2023 року РФ в односторонньому порядку припинила участь в Угоді від 13.03.1992р. Тому, на осіб, які працювали в РФ після 1 січня 1992 року, не поширюються норми Угоди щодо врахування при призначенні пенсії стажу та заробітку. 
23.12.2022р. набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р.", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з РФ дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993р. і ратифікованої Законом України від 10.11.1994р. № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993р., вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997р. і ратифікованого Законом України від 03.03.1998р. № 140/98-ВР. Зазначено, що згідно Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (із змінами) заява про перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Також заява про перерахунок пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів) через Вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1. Чинне законодавство не передбачає інших умов подання заяви про перерахунок пенсії, ніж тих, що передбачені Порядком № 22-1 із змінами та доповненнями станом на 16.12.2020р. (а.с. 34-37). 
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також призначення, перерахунку, виплати пенсії тощо, врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначений ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, згідно положень якої призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV).
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення (ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV). Питання щодо подання та оформлення документів для перерахунку пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1).
п.1.1 розділу І "Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії" Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Заява про призначення, перерахунок пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
В п.4.1. розділу ІV Порядку № 22-1 видно що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (п.4.3 розділу IV Порядку № 22-1).
п.4.7 розділу IV Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
З огляду на вищенаведене, особа, яка звернулася за перерахунком пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком № 22-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо перерахунку пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) пенсійного органу про перерахунок або відмову в перерахунку із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності не розгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.
На цій підставі суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі № 500/1879/20 та від 09 серпня 2023 року у справі № 520/5045/2020.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на звернення позивача від 15.10.2025 про перерахунок пенсії пенсійним органом фактично не приймалось рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, а надавалась відповідь у порядку Закону України "Про звернення громадян", яке не є рішенням.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23 вересня 2024 року у справі № 620/2027/23 вказав, що доступ до соціальних прав є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
Конституція України містить кілька статей, які прямо або опосередковано тлумачать поняття гідності людини та її важливість для українського суспільства. Зокрема, ст.3 Основного Закону передбачає, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Вказані положення, на думку Суду чітко проголошують, що гідність людини є фундаментальною цінністю, захист якої є одним з основних завдань держави. Згідно статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах Зазначене підкреслює рівність усіх людей у їхній гідності, незалежно від будь-яких інших ознак. Крім того статтею 28 Основного Закону прямо заборонено будь-які дії, які можуть принизити людську гідність і встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності.
Суд зазначає, що Порядком № 22-1 визначено процедуру, яке є способом дій пенсійного органу у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання у сфері соціального захисту.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно вимог п.4.3 та п.4.7 Порядку № 22-1, результат розгляду заяви про перерахунок пенсії повинен бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про перерахунок або відмову в перерахунку із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих особою для перерахунку пенсії повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення. Водночас, у даному випадку таке рішення суб`єктом владних повноважень не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання і суперечить вищенаведеним нормам.
Отже, в даному випадку вірним є висновок суду першої інстанції, що в даному випадку бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є протиправною щодо неприйняття рішення з розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії від 15.10.2025р.
Стосовно визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до страхового стажу позивача спірні періоди роботи на території РФ: 02.03.2006р. - 13.01.2010р.; 05.03.2010р. - 11.01.2016р.; 02.03.2016р. - 06.02.2020р. в ТОВ "Нефтьмонтаж”; 07.02.2020р. - 31.12.2020р.; з 01.02.2021р. - 31.12.2021р.; 03.02.2022р. - 15.12.2022р. в ТОВ "ПНБ-Спецмонтажсервис" та зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача вказані періоди роботи на території РФ, здійснити перерахунок пенсії з дати першого звернення, колегія суддів звертає увагу на таке.
ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії тощо.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, є ефективним та забезпечить належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку, слід визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії ВЕБ-09001-Ф-С-25-235044 від 15.10.2025р. (вх. від 15.10.2025р. № 9550/С-0900-25) та зобов`язати Головне управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ВЕБ-09001-Ф-С-25-235044 від 15.10.2025р. та прийняти відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституції України, однак в це й же ж час, ще не приймав жодного рішення щодо перерахунку пенсії позивача і в цій частині права ще не порушені, а носять лише перспективний характер, тобто ґрунтуються виключно на припущеннях, що такі можуть бути порушені в майбутньому.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, п.29).
Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
В ст.242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – залишити без задоволення, а Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 300/8458/25- без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель