ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 р.	Справа № 520/25305/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
представника позивача: Гончарова Д. О.
представників відповідача: Колотіло В. В., Вірчака В. Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 24.12.25 у справі № 520/25305/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "Новаагро" 
до  Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "Новаагро" (далі за текстом також – позивач, ТОВ "ТБ "Новаагро") звернулося до адміністративного суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі та текстом також – відповідач, Північне МУ ДПС РВПП, контролюючий орган), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.08.2025 за №413/3500070223, прийняте Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі акту перевірки від 25.07.2025 №316/35-00-07-02-05/39820081.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 14.08.2025 за № 413/3500070223 про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "Новаагро" суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту у розмірі 3 950 825,00 грн. 
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "Новаагро" сплачений судовий збір у сумі 24224,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позиція суду першої інстанції відносно того, що платник податків не може відповідати за зловживання свого контрагента за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що такий платник був безпосередньо залучений до таких зловживань, суперечить обставинам справи, оскільки позивач приймав безпосередню участь у господарських операціях, які були визнанні господарським судом недійсними; недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а отже судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не досліджено зібрані у справі докази, не надано їм відповідну оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки вважає доводи відповідача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
У додаткових поясненнях у справі відповідач на підтвердження висновків акта перевірки наведено доводи щодо нерухомого майна, необхідного для здійснення господарських операцій, щодо наявності транспортних засобів у ФГ «Колос Агрогруп», щодо преюдиційності рішень у справі № 912/1769/24 та щодо подальшої реалізації товару. 
У судовому засіданні представники відповідача вимоги апеляційної скарги підтримали, представник позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» зареєстроване як юридична особа у встановленому чинним законодавством України порядку 04.06.2015 Департаментом реєстрації Харківської міської ради за номером запису 14801020000066232, взяте на облік у контролюючих органах 05.06.2015 за № 203115074985 та перебуває на обліку в Північному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками; зареєстроване платником ПДВ 01.10.2021 за № 200612263.
Відповідно до направлень від 07.07.2025 за № 108/35-00-07-02-16, № 109/35-00-07-02-16, виданих Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків та Наказу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.07.2025 за №79-11 на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8, п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 за № 2755-УІ із змінами та доповненнями, посадовими особами контролюючого органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО».
За результатами перевірки складено Акт від 25.07.2025 за № 316/35-00-07-02-05/39820081 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» (податковий номер 39820081) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету за червень 2024 року з урахуванням уточнюючого розрахунку від 30.06.2025 № 9188622681» (далі за текстом – акт перевірки).
Згідно з висновком акта перевірки перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2024 року у Декларації від`ємного значення з податку на додану вартість з урахуванням уточнюючого розрахунку від 30.06.2025 за № 9188622681 встановлено порушення платником податків: пунктів п. 198.1. п. 198.2. п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларацій) на суму ПДВ 3 950 825 грн.
За результатами перевірки складено податкове повідомлення-рішення від 14.08.2025 за № 413/3500070223 про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий Будинок "Новаагро" суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту у сумі 3 950 825,00 грн.
Не погодившись із прийнятим податковим повідомленням–рішенням позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки акта перевірки про порушення ТОВ «ТБ «Новагро» пунктів п. 198.1. п. 198.2. п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, через завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларацій) на суму ПДВ 3 950 825 грн, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення–рішення підлягає скасуванню.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи та виходить з такого.
За приписами пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі також – ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у томі числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до приписів п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Абзацами 3-5 п. 198.6 ст. 198 ПК України передбачено, що податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Абзацом 7 п. 198.6. ст. 198 ПК України встановлено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Тобто 365 денний строк, передбачений пунктом 198.6. статті 198 ПК України, переривається у разі зупинена реєстрації податкової накладної та поновлюється з дати реєстрації такої податкової накладної в ЄРПН.
Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).
Згідно з положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/ послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
За змістом акта перевірки підставами для висновку про порушення ТОВ «ТБ «Новагро» пунктів п. 198.1. п. 198.2. п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України стало те, що при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації за червень 2024 року з урахуванням уточнюючого розрахунку від 30.06.2025 за № 9188622681 встановлено її завищення на суму 3 950 825 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації, оскільки було завищено на 3 950 825 грн показник у рядку 10.1 (колонка Б) Декларації внаслідок урахування всупереч п.п. «а» п. 198.1 ст. 198. п. 198.2. п. 198.3, 198.6 ст. 198 Кодексу при його визначенні нереальних операцій з придбання у ФГ "КОЛОС АГРОГРУП" соняшнику у кількості 219.4 т. та внаслідок неправомірно визначення періоду формування податкового кредиту згідно з уточнюючим розрахунком від 30.06.2025 до Декларації за червень 2024 за податковими накладними, виписаними у лютому 2021 року постачальником ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» та за податковими накладними, виписаними у січні та лютому 2024 року постачальником транспортно-експедиційних послуг - ТОВ «СЛУКВА».
Так, між ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» та ТОВ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» укладено договори поставки соняшника, зокрема:
1. Договір поставки №220221В від 22 лютого 2021 року (надалі за текстом також – «Договір від 22.02.2021»), за яким ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» (постачальник за Договором від 22.01.2021) зобов`язався поставити, а ТОВ «ТБ «НОВААГРО» (покупець за Договором від 22.01.2021) прийняти та оплатити соняшник українського походження, врожаю 2020 року, на умовах, зазначених у цьому Договорі.
На виконання Договору від 22.02.2021 постачальник поставив Товар на загальну суму 9 931 375,05 грн, що підтверджується видатковими накладними №35 від 25.02.2021 на суму 1 454 563, 36 грн, №36 від 26.02.2021 на суму 6 470 907,31 грн, №37 від 27.02.2021 на суму 2 005 904,38 грн.
2. Договір поставки №210221В від 21 лютого 2021 року (надалі за текстом також – «Договір від 21.02.2021»), за яким ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» (постачальник за Договором від 21.01.2021) зобов`язався поставити, а ТОВ «ТБ «НОВААГРО» (покупець за Договором від 21.01.2021) прийняти та оплатити соняшник українського походження, врожаю 2020 року, на умовах, зазначених у цьому Договорі.
На виконання Договору від 21.02.2021 постачальник поставив Товар на загальну суму 10 733 659,58 грн, що підтверджується видатковими накладними №30 від 21.02.2021 на суму 2636 687, 94 грн, №31 від 22.02.2021 на суму 1 890 388, 49 грн, №32 від 23.02.2021 на суму 1 335 880,45 грн, №33 від 24.02.2021 на суму 2 716 157,06 грн, №34 від 25.02.2021 на суму 2 154 545,64 грн.
3. Договір поставки №250221В від 25 лютого 2021 року (надалі за текстом також – «Договір від 25.02.2021»), за яким ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» (постачальник за Договором від 25.02.2021) зобов`язався поставити, а ТОВ «ТБ «НОВААГРО» (покупець за Договором від 25.02.2021) прийняти та оплатити соняшник українського походження, врожаю 2020 року, на умовах, зазначених у цьому Договорі.
На виконання Договору від 25.02.2021 постачальник поставив Товар на загальну суму 11 404 385, 28 грн, що підтверджується видатковою накладною №39 від 26.02.2021 на суму 11 404 385, 28 грн.
Як установлено у ході проведеної перевірки контролюючим органом, за умовами зазначених договорів розрахунки здійснювалися в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів відповідно до платіжних доручень: №№ 252, 266, 563 від 26.02.2021, №№ 280, 281 від 01.03.2021, №№106321, 290 від 02.03.2021, № 106327 від 03.03.2021, № 106363 від 04.03.2021, № 604 від 04.03.2021, № 106433 від 10.03.2021, № 106454 від 11.03.2021, № 106486 від 12.03.2021.
Також актом перевірки підтверджено, що господарські операції за договором Д210221В від 21.02.2021 за видатковою накладною № 28 від 25.02.2021 знайшли відображення в бухгалтерському обліку ТОВ «ТБ «НОВААГРО» записами на рахунках:
Дебет 201 «Сировина і матеріали», Кредит 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 1 795 454,7 грн;
Дебет 6442 «Податковий кредит непідтверджений», Кредит 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 359 090,94 грн.
Господарські операції за договором Д220221В від 22.02.2021 за видатковими накладними № 29 від 25.02.2021, № 30 від 26.02.2021, № 32 від 27.02.2021 знайшли відображення в бухгалтерському обліку ТОВ «ТБ «НОВААГРО» записами на рахунках:
Дебет 201 «Сировина і матеріали», Кредит 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 8 276 145,87 грн;
Дебет 6442 «Податковий кредит непідтверджений», Кредит 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 1 655 229,18 грн.
Господарські операції за договором Д250221В від 25.02.2021 за видатковою накладною № 31 від 26.02.2021 знайшли відображення в бухгалтерському обліку ТОВ «ТБ «НОВААГРО» записами на рахунках:
Дебет 201 «Сировина і матеріали», Кредит 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 9 503 654,4 грн;
Дебет 6442 «Податковий кредит непідтверджений», Кредит 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» 1 900 730,88 грн.
Наявними у справі копіями документів підтверджено, що придбаний у ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» соняшник у подальшому перероблений на Васищевському олійноекстраційному заводі ТОВ «АПК «НОВААГРО», з яким укладено договір переробки №1-ДАВ від 27.10.2020.
На виконання умов зазначеного Договору ТОВ «ТБ «НОВААГРО» здійснило передачу, придбаного у ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» соняшнику за вказаними договорами, що підтверджується реєстрами ТОВ «АПК «НОВААГРО» приймання сировини насіння, що надійшли на квоту давильця ТОВ «ТБ «НОВААГРО» за лютий та березень 2021 року, та товарно -транспортними накладними.
Так, переданий ТОВ «АПК «НОВААГРО» соняшник перероблено:
- в олію соняшникову загальною вагою 2166,407 тони, що підтверджується копіями: актів виконаних робіт (наданих виробничих послуг) №ВО300000008 від 10.03.2021, №ВО300000009 від 20.03.2021 та додатків до них – актів надходження сировини в переробку та випуску ГП з переробки за період з 01.03.2021 по 31.03.2021;
- шрот загальною вагою 1917, 026 тони, що підтверджується копіями: актів виконаних робіт (наданих виробничих послуг) №ВО300000008 від 10.03.2021, №ВО300000009 від 20.03.2021 та додатків до них – актів надходження сировини в переробку та випуску ГП з переробки за період з 01.03.2021 по 31.03.2021;
- лушпиння соняшникове загальною вагою 1308,509 тони, що підтверджується копіями: акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №ВО3000000010 від 31.03.2021 та додатком до нього – актом надходження сировини в переробку та випуску ГП з переробки за період з 01.03.2021 по 31.03.2021.
Тобто соняшник, придбаний у ФГ «КОЛОС АГРОГРУП», позивачем перероблено на олію соняшникову, шрот та лушпиння соняшникове, котрі у подальшому продано третім особам, зокрема:
- олію соняшникову загальною вагою 420,080 метричних тонн поставлено COFCO RESOURCES S.A. на підставі Контракту №617060 від 11.03.2021;
- шрот загальною вагою 500 метричних тонн - ТОВ «АГРОТРАНСФ-Ф» на підставі договору поставки №ОГП061120 від 06.11.2020 (відповідно до Специфікацій №8 від 16.03.2021, №10 від 25.03.2021 до договору поставки №ОГП061120 від 06.11.2020) та метричних тонн поставлено ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ КОРМА УКРАЇНИ» на підставі договору поставки №ОГП091120 від 09.11.2020 (відповідно до Специфікацій №4 від 17.03.2021, №5 від 18.03.2021).
Отже, сукупність доказів стосовно приймання товару на заводі, переробки та його подальшої реалізації соняшника свідчать про дійсний рух матеріальних активів між ТОВ «ТБ «НОВААГРО» та ФГ «КОЛОС АГРОГРУП», а також про реальність господарських операцій.
Водночас рішеннями Комісії Головного управління ДПС у Харківській області №3528699/42709899 від 15.12.2021, №3528697/42709899 від 15.12.2021, №3528695/42709899 від 15.12.2021, №3528696/42709899 від 15.12.2021, №3528698/42709899 від 15.12.2021 відмовлено в реєстрації податкових накладних, виписаних Фермерським господарством «Колос Агрогруп» №31 від 26.02.2021, №29 від 25.02.2021, №30 від 26.02.2021, №32 від 27.02.2021, №28 від 25.02.2021 на підставі договорів Д210221В від 21.02.2021, Д220221В від 22.02.2021 та Д250221В від 25.02.2021.
Не погодившись з рішеннями контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних, ФГ «Колос Агрогруп» звернулось до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/990/22 від 25.07.2022, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023 позовні вимоги підприємства позивача задоволено та встановлено, зокрема, таке:
«В спірних правовідносинах, підставами для прийняття комісією рішень про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податків копій документів, а саме: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів з додатками до них; первинних документів щодо постачання придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури / інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
Судом установлено, що податкова накладна № 31 від 26.02.2021, в реєстрації якої було відмовлено, виписана на виконання умов договору поставки №Д250221В від 25.02.2021, укладеного між ФГ «Колос Агрогруп» (Постачальник) та ТОВ «Торговий Будинок «НОВААГРО» (Покупець).
Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2020 року.
Згідно з п. 2.3. вказаного договору умови поставки - FCA за адресою (склад (Харківська обл., Дворічанський р-н, смт Дворічанська) відповідно до правил Інкотермс-2010.
Відповідно до п. 3.2 вказаного договору оплата за Товар здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника.
Так, ФГ «Колос Агрогруп» здійснило поставку товару на суму 9503654,40 грн відповідно до видаткової накладної № 39 від 26.02.2021 до договору поставки №Д250221В від 25.02.2021, укладеного між ФГ «Колос Агрогруп» (Постачальник) та ТОВ «Торговий Будинок «НОВААГРО» (Покупець), за товар було сплачено, що підтверджується випискою по особовому банківському рахунку.
Також судом установлено, що податкові накладні № 29 від 25.02.2021, № 30 від 26.02.2021, № 32 від 27.02.2021, в реєстрації яких було відмовлено, виписані на виконання умов договору поставки №Д250221В від 25.02.2021.
Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2020 року.
Згідно з п. 2.3. вказаного договору умови поставки - CPT за адресою (склад ТОВ АНК "НОВААГРО" (Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищево, вул. Овочева, 13) відповідно до правил Інкотермс-2010.
Відповідно до п. 3.2 вказаного договору оплата за товар здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника.
Так, ФГ «Колос Агрогруп» здійснило поставку товару на суму 9931375,05 грн, що підтверджується видатковими накладними № 35 від 25.02.2021, № 36 від 26.02.2021, № 37 від 27.02.2021, товарно-транспортними накладними, які надані до матеріалів справи, та сплачено за товар, що підтверджується випискою по особовому банківському рахунку.
Також судом установлено, що податкова накладна № 28 від 25.02.2021, в реєстрації якої було відмовлено, виписана на виконання умов договору поставки №Д210221В від 21.02.2021, укладеного між ФГ «Колос Агрогруп» (Постачальник) та ТОВ «Торговий Будинок «НОВААГРО» (Покупець).
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2020 року.
Згідно з п. 2.3. вказаного договору умови поставки - CPT за адресою: (склад ТОВ АНК "НОВААГРО" (Харківська обл., Харківський р-н, смт Васищево, вул. Овочева, 13) відповідно до правил Інкотермс-2010.
За умовами п. 3.2 вказаного договору оплата за товар здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на поточний рахунок Постачальника.
Так, ФГ «Колос Агрогруп» здійснило поставку товару на суму 2154545,64 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними, які надані до матеріалів справи, та сплачено за товар, що підтверджується випискою по особовому банківському рахунку.
Копії первинних документів позивачем були долучені до матеріалів справи.
Суд також зазначає, що факт зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна / розрахунок коригування.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Водночас суд зауважує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт 8 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.
Відтак невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі касаційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №1940/1306/18 та від 12.04.2019 у справі №822/1878/18.
За змістом рішень №3528699/42709899 від 15.12.2021, №3528697/42709899 від 15.12.2021, №3528695/42709899 від 15.12.2021, №3528696/42709899 від 15.12.2021, №3528698/42709899 від 15.12.2021 підставою для відмови у реєстрації податкової накладної слугувало відсутність первинних документів щодо придбання/походження соняшнику, щодо наявних транспортних засобів для перевезення, щодо зберігання.
Разом з тим, як установлено судом, позивачем надано документи на підтвердження факту поставки товару ТОВ "Торговий будинок "НОВААГРО".
Крім того, суд зазначає, що позивачем надано до суду договори, товарно-транспортні накладні, видаткові накладні, копії первинних бухгалтерських документів, що свідчить про відсутність підстав для відмови у реєстрації податкових накладних за цих обставин».
Цим рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/990/22 від 25.07.2022, яке набрало законної сили 24.04.2023, адміністративний позов Фермерського господарства "Колос Агрогруп" задоволено; визнано протиправним та скасовані рішення комісії Головного управління ДПС у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №745 від 20.04.2021 про відповідність ФГ «Колос Агрогруп» пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість; зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області виключити ФГ «Колос Агрогруп» з переліків платників податку, які відповідають ризиковості платника податку; визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління ДПС у Харківській області №3528699/42709899 від 15.12.2021, №3528697/42709899 від 15.12.2021, №3528695/42709899 від 15.12.2021, №3528696/42709899 від 15.12.2021, №3528698/42709899 від 15.12.2021, якими відмовлено в реєстрації податкових накладних; зобов`язано Державну податкову службу України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, виписаних Фермерським господарством «Колос Агрогруп» №31 від 26.02.2021, №29 від 25.02.2021, №30 від 26.02.2021, №32 від 27.02.2021, №28 від 25.02.2021 датою подання - 06.10.2021.
Згідно з листом ДПС України від 01.12.2025 за № 18243/5/99-00-12-02-02-05, наданого на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2025, за даними інформаційних систем ДПС наявна інформація про внесення 28.12.2023 до ЄРПН відомостей на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі № 520/990/22 в частині реєстрації ПН Фермерського господарства «КОЛОС АГРОГРУП» №31 від 26.02.2021, №29 від 25.02.2021, №30 від 26.02.2021, №32 від 27.02.2021, №28 від 25.02.2021 датою подання - 06.10.2021, що також підтверджується доданими до вказаного листа копіями відповідних квитанцій про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 28.12.2023.
30.06.2025, після набрання законної сили 24.04.2023 рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/990/22 від 25.07.2022 та реєстрації зазначених податкових накладних ДПС України 28.12.2023, ТОВ «ТБ «НОВААГРО» віднесло до податкового кредиту (рядок 10.1 (колонка Б)) та (рядок 10.3 (колонка Б)), шляхом подання уточнюючого розрахунку від 30.06.2025 за №9188622681 до звітного (податкового) періоду, що уточнюються - червень 2024 року, за рахунок включення податкових накладних на суму ПДВ 3 915 051 грн за взаємовідносинами з ФГ "КОЛОС АГРОГРУП".
Отже, податкові накладні за взаємовідносинами із ФГ "КОЛОС АГРОГРУП" зареєстровані в ЄРПН ДПС України календарною датою - 28.12.2023, і до вказаної дати податкові накладні вважалися зупиненими.
Крім того, відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ (у редакції Закону України № 3219-ІХ від 30.06.2023), тимчасово з 24.02.2022 по 01.08.2023 перебіг строків, установлених ПКУ, зупинявся, зокрема строки, визначеного пунктом 198.6 ПК України.
Отже, у разі зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, 365 - денний строк на віднесення сплаченого податку на додану вартість переривається, при цьому з 24.02.2022 по 01.08.2023 365 - денний строк також було зупинено на підставі підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.
Колегія суддів погоджується з судом, що найбільш сприятливим для позивача як приватної особи варіантом тлумачення норми національного закону України є саме те, що податкові накладні за взаємовідносинами із ФГ "КОЛОС АГРОГРУП" були зупиненим до 28.12.2023, позаяк зареєстровані в ЄРПН ДПС України календарною датою - 28.12.2023, а тому віднесення позивачем сум ПДВ до податкового кредиту у червні 2024 року за такими податковими накладними є правомірним.
Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тлумачення змісту ч.2 ст.19 Конституції України міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.12.2023 у справі №160/7116/19, де вказано:
"52. Водночас судова палата наголошує на тому, що одним із конституційних принципів, на якому повинна базуватися діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, є принцип, відповідно до якого ці органи, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
53. Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу “заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом”. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
54. Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, азе непередбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.".
За суттю, запровадженого ст.8 Конституції України принципу верховенства права негативні наслідки, спричинені неоднозначністю, суперечливістю чи прогалинами в законодавстві у сфері публічно-правових відносин, не можуть застосовуватись на шкоду приватній особі чи бути підставою для розширеного тлумачення повноважень суб`єктів владних повноважень, а натомість - в окресленому випадку підлягає застосуванню принцип «найбільш сприятливого становища для особи» (favor libertatis).
Подібні за суттю висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 02.04.2025 у справі №280/7446/24.
Водночас за приписами пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.
Отже, Податковим кодексом України передбачено лише два способи виправлення помилок у податковій звітності: подання уточнюючого розрахунку або відображення уточнених показників у податкових деклараціях наступних податкових періодів.
Наказом Міністерства фінансів України від 26.01.2016 за №21 затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (далі - Порядок №21).
Пунктами 1, 2 розділу І Порядку №21 визначено, що податкова декларація з податку на додану вартість (далі - декларація) відповідно до пункту 46.1 статті 46 розділу II "Адміністрування податків, зборів, платежів" подається контролюючому органу у строки, визначені статтею 203 розділу V "Податок на додану вартість" Податкового кодексу України (далі - Кодекс).
Подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі - уточнюючий розрахунок) (у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 розділу II Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених статтею 50 розділу II Кодексу)) передбачено пунктом 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.
Відповідно до пункту 6 розділу І Порядку №21 до податкової звітності з податку на додану вартість (далі - податкова звітність) належать: податкова декларація з податку на додану вартість з додатками; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками; розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №21 декларація подається платником у визначений у пункті 2 розділу II цього Порядку строк за формою, встановленою на дату подання.
До декларації вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.
Згідно з абзацами 1 та 2 п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).
Наведені вище обставини та норми податкового законодавства свідчать про правомірність подання позивачем уточнюючого розрахунку від 30.06.2025 за №9188622681 до декларації звітного (податкового) періоду, що уточнюються: червень 2024 року, та включення податкових накладних, складених у лютому 2021 року на суму ПДВ 3 915 051 грн за взаємовідносинами з ФГ "КОЛОС АГРОГРУП", та зареєстрованих в ЄРПН 28.12.2023.
Крім того, як установлено в акті перевірки, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024 у справі №912/1769/24, залишеним без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025, позов ГУ ДПС у Кіровоградській області до ФГ «Колос Агрогруп» та ТОВ «ТБ «НОВААГРО» задоволено, визнано недійсними договори поставки №Д250221В від 25.02.2021, №Д210221В від 21.02.2021, №Д220221В від 22.02.2022.
Ухвалюючи зазначене рішення господарський суд виходив з того, що з огляду на предмет договорів поставки, що є власно вирощеною продукцією ФГ "КОЛОС АГРОГРУП", то необхідною умовою для підтвердження реальності таких господарських операцій є наявність власної чи орендованої сільськогосподарської техніки. Відповідно до інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, викладеної у листі №10.0-057/2/58-24 від 03.01.2024, згідно з реєстром реєстрації техніки, за ФГ «Колос Агрогруп» (код 42709899) на праві власності сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Харківській області не обліковуються. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - юридичної особи за кодом ЄДР 42709899 у власності та/або користуванні ФГ «Колос Агрогруп» відсутні земельні ділянки (інформаційна довідка №362173789 від 17.01.2024).
Також господарський суд указав, що на підтвердження поставки соняшнику українського походження 2020 року, надано копії ТТН щодо перевезення соняшнику на адресу: Харківська обл., Харківський р-н, смт. Васищево, вул. Овочева, 13, зокрема, транспортним засобом з номерним знаком НОМЕР_1 (ТТН №235/12 від 26.02.2021 та №227/1 від 26.02.2021).
Відповідно до інформації РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області власником транспортного засобу ЗАЗ 110307-42 з номерним знаком НОМЕР_1 є Стоволосий О.О., яким у відповіді на запит №25657/5/20-40-05-07-09 від 13.12.2023 ГУ ДПС у Харківській області повідомлено про те, що він не має відношення до господарських взаємовідносин із ФГ «Колос Агрогруп» та ТОВ «ТБ «НОВААГРО» та він не володіє інформацією стосовно перевезення соняшнику.
Крім того, наявна інформація щодо транспортних засобів та їх номерних знаків, зазначених в інших ТТН, відповідно до якої:
1) згідно з інформацією, вказаною в ТТН №235/7 від 26.02.2021, перевезення соняшнику в кількості 30,35 тон здійснювалось транспортним засобом МАЗ з номерним знаком НОМЕР_2 , проте відповідно до інформації, наявної в РСЦ ГСЦ МВС у Харківській області, транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_2 є SKODA OCTAVIA F5, а не МАЗ, як про це вказано в ТТН;
2) згідно з інформацією, вказаною в ТТН №235/8 від 26.02.2021, перевезення соняшнику в кількості 25,8 тон здійснювалось транспортним засобом МАЗ з номерним знаком НОМЕР_3 , проте відповідно до інформації, наявної в РСЦ ГСЦ МВС у Харківській області, транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_3 є ВАЗ 2101, а не МАЗ, як про це вказано в ТТН;
3) згідно з інформацією, вказаною в ТТН №235/12 від 26.02.2021 та ТТН №227/1 від 26.02.2021, перевезення соняшнику в загальній кількості 67,66 тон здійснювалось транспортним засобом МАН з номерним знаком НОМЕР_1 , проте відповідно до інформації, наявної в РСЦ ГСЦ МВС у Харківській області, транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 є ЗАЗ 110307-42, а не МАН, як про це вказано в ТТН;
4) згідно з інформацією, вказаною в ТТН №227/9 від 26.02.2021 та ТТН №235/10 від 26.02.2021, перевезення соняшнику в загальній кількості 16 тон здійснювалось транспортним засобом КАМАЗ з номерним знаком НОМЕР_4 , проте відповідно до інформації, наявної в РСЦ ГСЦ МВС у Харківській області, транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_4 є ГАЗ 2705, а не КАМАЗ, як про це вказано в ТТН;
5) згідно з інформацією, вказаною в ТТН №227/4 від 26.02.2021 та ТТН №228/2 від 27.02.2021, перевезення соняшнику в кількості 18,25 тон та 26,91 тонн відповідно здійснювалось транспортним засобом КАМАЗ з номерним знаком НОМЕР_5 , проте відповідно до інформації, наявної в РСЦ ГСЦ МВС у Харківській області, транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_5 є ВАЗ 21011, а не КАМАЗ, як про це вказано в ТТН;
6) згідно з інформацією, вказаною в ТТН №227/2 від 26.02.2021, перевезення соняшнику в кількості 29,65 тон здійснювалось транспортним засобом МАН з номерним знаком НОМЕР_6 , проте відповідно до інформації, наявної в РСЦ ГСЦ МВС у Харківській області, транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_6 є OPEL VIVARO, а не МАН, як про це вказано в ТТН;
7) згідно з інформацією, вказаною в ТТН №235/16 від 26.02.2021, перевезення соняшнику в кількості 31,23 тон здійснювалось транспортним засобом МАН з номерним знаком НОМЕР_7 , проте відповідно до інформації, наявної в РСЦ ГСЦ МВС у Харківській області, транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_7 є SKODA OCTAVIA, а не МАН, як про це вказано в ТТН;
8) згідно з інформацією, вказаною в ТТН №227/3 від 26.02.2021, перевезення соняшнику в кількості 33.75 тон здійснювалось транспортним засобом МАН з номерним знаком НОМЕР_8 , проте відповідно до інформації, наявної в РСЦ ГСЦ МВС у Харківській області, транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_8 є RENAULT KANGOO, а не МАН, як про це вказано в ТТН.
Тому господарський суд дійшов висновку про те, що внесення ФГ "Колос Агрогруп" недостовірних відомостей до вказаних ТТН вказує на відсутність факту перевезення як господарської події та відповідно свідчить про відсутність факту поставки соняшнику українського походження врожаю 2020 року на адресу ТОВ "ТБ "НОВААГРО".
З огляду на досліджені обставини та докази, господарський суд дійшов висновку, що прослідковуються дії відповідачів, спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди, які відповідно суперечать інтересам держави і суспільства, оскільки порушують встановлений правовий порядок, як у сфері господарської діяльності, так і в податкових правовідносинах.
Зважаючи на викладене, встановлено відсутність реальних правовідносин між ФГ "КОЛОС АГРОГРУП" та ТОВ «ТБ «НОВААГРО» та визнано недійсними договори поставки №Д250221В від 25.02.2021, №Д210221В від 21.02.2021, №Д220221В від 22.02.2022 і відповідно, податкові накладні №31 від 26.02.2021, №29 від 25.02.2021, №30 від 26.02.2021, №32 від 27.02.2021, №28 від 25.02.2021, які оформлені за умовами цих договорів, складені безпідставно.
Щодо посилання контролюючого органу на вказане рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024 у справі №912/1769/24, як преюдиційного до цієї справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої та сьомої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Звільнення ж від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, слід розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
Тобто за змістом частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, у якому відповідні обставини зазначені як установлені.
Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.
Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 15 листопада 2019 року у справі № 826/198/16, від 30 вересня 2021 року у справі № 826/7424/17, від 27.10.2022 у справі № 260/1896/20.
Колегія суддів акцентує увагу й на тому, що преюдиційні факти – це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Отже, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається.
Такий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 522/7758/14-ц.
Водночас преюдиція під час встановлення та перевірки обставин справи не має абсолютного характеру, оскільки відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України однією із засад адміністративного судочинства є офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Згідно з імперативними положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів із власної ініціативи.
Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постанові від 29 листопада 2019 року у справі № 818/154/16, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед в активній ролі суду при розгляді справи; в адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення; принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Крім того, колегія суддів ураховує, що зі змісту статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що преюдиційними можуть бути, за визначених у цьому Кодексі умов, саме обставини, встановлені у судовому рішенні, яке набуло законної сили. Проте преюдиція не поширюється на правову оцінку таких обставин, оскільки відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таке застосування норм процесуального права відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у пункті 32 постанови від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, згідно з яким преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.
Колегія суддів уважає за необхідне зауважити на тому, що спір про визнання договорів недійсними у справі № 912/1769/24 розглядався за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до Фермерського господарства "Колос Агрогруп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО".
У справі ж, яка розглядається, сторонами є Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "НОВААГРО".
Водночас відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2026 року у cправі № 912/1769/24 вказав, що «відповідно до пунктів 2.5 договорів при поставці товару постачальник зобов`язується надати покупцю: рахунок-фактуру; податкову накладну; видаткову накладну; посвідчення (сертифікат) якості та товар. Однак зазначених документів судам попередніх інстанцій надано не було».
Натомість за змістом акта перевірки позивачем контролюючому органу, зокрема, надано (т. 1 а.с. 13):
- податкові декларації і податку на додану вартість з додатками: за червень 2024 року з урахуванням уточнюючого розрахунку від 30.06.2025 №9188622681;
- податкові накладні за розрахунки коригування до них з Єдиного державного реєстру податкових накладних: лютий 2021 року, січень - червень 2024 року;
- платіжні документи, які засвідчують факт оплати за отримані товари (послуги): лютий 2021 року, січень - червень 2024 року;
- видаткові накладні, сертифікати: лютий 2021 року, січень - червень 2024 року;
- вантажно-митні декларації: червень 2024 року;
- акти виконаних робіт з додатками, рахунки-фактури: лютий 2021 року, січень - червень 2024 року;
- договори з додатками та додатковими угодами, контракт з додатками та додатковими угодами, тощо: лютий 2021 року, січень - червень 2024 року;
- товарно-транспортні накладні, експрес-накладні, чеки на послуги поштових відправлень, інше: лютий 2021 року, січень - червень 2024 року;
- реєстри бухгалтерського обліку по рахунках та субрахункам: лютий 2021 року, січень - червень 2024 року;
- інші документи, що підтверджують здійснення підприємством фінансово-господарської діяльності, що стосується питання перевірки: лютий 2021 року, січень - червень 2024 року.
Окрім того, в акті перевірки зафіксовано (т.1 а.с. 22), що ФГ "КОЛОС АГРОГРУП" листами від 26.02.2021 за № 007, від 09.12.2021 за № 0087, від 09.12.2021 за № 0089, від 09.12.2021 за № 0088, від 29.10.2021 за № 0078, від 29.10.2021 за № 29/10, від 20.10.2021 за № 0077, від 07.10.2021 за № 0074 в електронному вигляді надано до ДПІ за місцем реєстрації документи на підтвердження здійснення фінансово-господарських операцій.
Для розгляду Комісії були надані наступні документи, що внесені до 1C «Податковий блок»:
Договір відповідального зберігання нафтопродуктів та газу від 20.01.2021 №б/н;
Договір оренди (сільськогосподарської техніки) від 17.01.2021 за №01/21ОСТ;
Договір оренди (сільськогосподарської техніки) від 21.07.2020 за №21072020;
Штатний розклад підприємства;
Банківські виписки;
Довіреності на отримання ТМЦ;
Товаро-транспортні накладні за лютий 2021 року;
Договори на постачання соняшнику за лютий 2021 року;
Видаткові накладні на соняшник;
Закупівельні відомості за березень 2021 року;
Інформацію державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.
Водночас слід відмітити, що Акт перевірки не містить висновку про ненадання позивачем під час перевірки витребуваних податковим органом документів, до фінансової відповідальності за ст. 121 ПК України.
Під час розгляду справи наведені обставини контролюючим органом не спростовано.
Зважаючи на викладене, господарським судом не досліджувалися всі первинні бухгалтерські документи, які надавалися підприємством позивача як до контролюючого органу під час перевірки, так і до матеріалів справи під час розгляду цієї справи та справи № 520/990/22. 
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність преюдиційного значення судового рішення у справі № 912/1769/24 для цієї справи. Обставини вказані податковим органом як преюдиційні, не є такими у справі, що розглядається, а є оцінкою доказів у господарській справі.
Разом з цим, оцінюючи доводи, наведені у рішенні господарського суду стосовно неправильно зазначеної інформації ФГ "КОЛОС АГРОГРУП" у 8-ми ТТН, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що недоліки у товаро-транспортних накладних, за якими перевозився товар лише на 429,19 тон., що є значно меншим за загальну вагу товару, що був поставлений за оскаржуваними договорами - 1351,82 тон.
Також зазначені ТТН не містять посилання на договір, тобто зі змісту товарно-транспортних накладних неможливо встановити, за якими саме договорами перевозився товар. Контролюючий орган не обґрунтовує, чому неправильно сформований податковий кредит, визначений ТОВ «ТБ «НОВААГРО» на підставі договорів поставки №220221В від 22 лютого 2021 року, №210221В від 21 лютого 2021 року, №250221В від 25 лютого 2021 року, а не інших договорів, укладених між ТОВ «ТБ «НОВААГРО» та ФГ «КОЛОС АГРОГРУП».
Також Верховний суд неодноразово зазначав, що формальні недоліки у первинних документах, а також недоліки, зумовлені дефектами правового статусу особи, що їх видала, мають оцінюватися у сукупності з іншими обставинами. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції. Своєю чергою реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобов`язань суб`єкта господарювання, а не повноваженнями осіб зі складання первинних документів, що засвідчують здійснення господарської операції. Подібний підхід у справах такої категорії застосований і Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, зокрема, але не виключно, в низці судових рішень (від 18.05.2018 у справі №П/811/1508/16, від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а, від 23.05.2018 у справі №2а-102/09/0770, від 24.09.2019 у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 у справі №500/2733/18, від 22.03.2021 у справі №440/545/19, від 19.06.2018 у справі №826/7704/16, від 17.04.2018 у справі №820/475/17, від 19.06.2018 у справі №826/7704/16, від 17.04.2018 у справі №820/475/17, від 05.06.2018 у справі №809/1139/17, від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 26.06.2018 у справі №808/2360/17, від 20.02.2018 у справі №809/117/13-а, від 29.07.2020 у справі №200/5834/19-а, від 11.09.2019 у справі №814/1932/17, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18).
Окрім того, у постанові Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 520/223/20 зроблено правовий висновок про те, що документи, передбачені Правилами № 363, у тому числі товарно-транспортні накладні, не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують придбання та/або продаж товарно-матеріальних цінностей (товару). Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.
У постанові від 02.03.2023 у справі № 804/644/16 Верховний Суд дійшов висновку, що наявність або відсутність ТТН та недоліки у їх оформленні не є підставою для висновків про безтоварність господарської операції з придбання або продажу ТМЦ, якщо інші дані свідчать про рух активів або зміни у зобов`язаннях платника податків. Крім того, ТТН є доказом факту перевезення (переміщення) товару, тому є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.
Аналогічні правові висновки Верховним Судом викладались, зокрема, але не виключно у постановах від 12.06.2018 у справі № 826/16272/13, від 09.02.2023 у справі № 160/6571/20, від 26.01.2023 у справі № 280/5647/19 та інші, де Верховний Суд підтверджував, що ТТН не є первинним документом, що безумовно підтверджує здійснення господарської операції купівлі -продажу.
Отже, як помилки при складанні первинних документів, так і помилки при складанні товарно-транспортних накладних, не свідчать про неправомірність формування податкового кредиту покупця товару за договорами поставки, а отже контролюючий орган дійшов помилкового висновку про безпідставність віднесення сум ПДВ до податкового кредиту позивачем на підставі договорів поставки №220221В від 22 лютого 2021 року, №210221В від 21 лютого 2021 року, №250221В від 25 лютого 2021 року з ФГ «КОЛОС АГРОГРУП».
Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХIV від 16.07.1999 (далі також – Закон № 996-ХIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, і такі докази надані до матеріалів справи.
Також в акті перевірки контролюючий орган посилається на наявність податкової інформації, відповідно до якої ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» не мав ані власних, ані орендованих засобів для вирощування, транспортування товару за договорами, тобто на недобросовісність ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» в питанні ведення податкового обліку, як на підставу для зменшення податкового кредиту ТОВ «ТБ «НОВААГРО».
Проте колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що виникнення права на податковий кредит у ТОВ «ТБ «НОВААГРО» пов`язане виключно з понесенням витрат у зв`язку з придбанням товарів та ніяким чином не може ставитись в залежність від дотримання податкового законодавства з боку ФГ «КОЛОС АГРОГРУП». Всі недоліки, на які посилається контролюючий орган як на підставу для скасування податкового кредиту, могли бути допущені виключно ФГ «КОЛОС АГРОГРУП» і не стосуються ТОВ «ТБ «НОВААГРО».
Порушення податкової дисципліни контрагентом не може слугувати підставою для обмеження права платника на формування витрат чи податкового кредиту, оскільки платник не був обізнаний про протиправну поведінку постачальника та не координував із ним дії.
Позивач, як платник податку, не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками чи покупцями товару (робіт, послуг) у ланцюгу вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків від можливої неправомірної діяльності контрагента. 
Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб`єктів не покладається обов`язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків. Виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів. Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов`язання зі сплати податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.
Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.
Такий висновок відповідає сталій практиці застосування Верховним Судом норм пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 ПК, зокрема, у постановах від 18.05.2018 у справі №П/811/1508/16, від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а, від 23.05.2018 у справі №2а-102/09/0770, від 24.09.2019 у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 у справі №500/2733/18.
Сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не є вичерпними ознаками нереальності вчинених господарських операцій, якщо з інших даних вбачається фактична рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки, а податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.
Залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу, а основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу. У свою чергу, доказів проведення перевірки, яка б встановила факт неможливості контрагентами позивача вчиняти зазначені вище правочини, відповідачем до суду не надано.
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 квітня 2018 року у справі №815/225/17, від 06.02.2018 у справі №804/4940/14, від 30.01.2018 у справі №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 у справі №826/7704/16.
Крім того, законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Тому ТОВ «ТБ «Новагро» не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальником правил оподаткування. Водночас чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосередніх контрагентів або третіх осіб у відносинах з контрагентами на предмет виконання ними вимог податкового законодавства.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 також підтвердила вже сформовану Верховним Судом правову позицію, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) – не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Велика Палата Верховного Суду у цій постанові також зробила висновок, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Такий висновок Велика Палата зробила, застосувавши норму частини восьмої статті 9 Закону № 996-XIV, згідно з якою відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Цю норму Велика Палата тлумачила як таку, в якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів.
Принцип індивідуальної відповідальності платника податків також доктринально закріплений у судовій практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Рішенням ЄСПЛ у справі "Інтерсплав проти України" визначено, що платник податків не може відповідати за зловживання свого контрагента за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що такий платник був безпосередньо залучений до таких зловживань.
Так, у п. 38 рішення у справі "Інтерсплав проти України" (заява № 803/02) Суд зазначив, що у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.
У п. 23 рішення у справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії" (заява №6689/03) Суд указав, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Однак це не мало б прямого впливу на оподаткування організації-заявника.
Цей принцип закріплений також у статті 61 Конституції України, яка передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Отже, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів ТОВ «ТБ «Новаагро» не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про відсутність фактичного здійснення цим суб`єктом господарювання господарських операцій для ТОВ «ТБ «Новаагро» та відсутність у позивача, як покупця товару/послуг, права на податковий кредит, а тому не можуть бути підставою для позбавлення ТОВ «ТБ «Новаагро» права формувати такий податковий кредит за господарськими операціями з ФГ «КОЛОС АГРОГРУП».
Сумніви податкового органу у добросовісності контрагента позивача або постачальників по ланцюгу постачання під час придбання послуг не підтверджують порушення позивачем положень податкового законодавства при формуванні податкового кредиту за взаємовідносинами з таким контрагентом.
Також відповідно до акта перевірки, в обґрунтування висновку про завищення позивачем суми показника рядка 19 Декларації з огляду на завищення показника у рядку 10.1 (колонка Б) Декларації відповідач посилався на врахування всупереч п.п. «а» п. 198.1 ст. 198. п. 198.2. п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України при його визначенні внаслідок неправомірно визначення періоду формування податкового кредиту згідно з уточнюючим розрахунком від 30.06.2025 до Декларації за червень 2024 за податковими накладними, виписаними у січні, лютому 2024 року постачальником транспортно-експедиційних послуг ТОВ «СЛУКВА».
Такий висновок обґрунтовано тим, що за даними ІКС «Податковий блок» ГУ ДГІС у Дніпропетровській області щодо ТОВ «СЛУКВА» прийнято Рішення про відповідність платника ІІДВ критеріям ризиковості від 12.04.2024 за №15433; від 23.04.2024 за №16328; від 20.11.2024 за №65116. Ризиковими визначені операції у період з 15.01.2024 по 15.03.2024 з постачання ТОВ «СЛУКВА» Послуг оренди автомобіля на ТОВ "ЗАВОД БІОДОБРИВ "ТРИВКО" (код 31370953), звітність підприємства з податку на додану вартість подається з жовтня 2024 по червень 2025 року без проведення діяльності.
Судом установлено, що 25.10.2023 між ТОВ «ТБ «НОВААГРО» (як Замовником) та ТОВ «СЛУКВА» (як Перевізником) укладено Довгостроковий договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №2510ТР/М, відповідно до якого Перевізник зобов`язався доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж з місця відправлення до пункту призначення на підставі письмових разових заявок, що є невід`ємною частиною Договору та видати Вантаж уповноваженій на одержання Вантажу особі, а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити за перевезення Вантажу встановлену плату.
За результатами виконання цього Договору ТОВ «СЛУКВА» та ТОВ «ТБ «НОВААГРО» склали акти надання послуг, зокрема: №1 від 03.01.2024, №2 від 06.01.2024, №8 від 21.01.2024, №15 від 20.02.2024.
За надані послуги ТОВ «ТБ «НОВААГРО» сплатило ТОВ «СЛУКВА» грошові кошти, що підтверджується платіжними інструкціями: від 31.01.2024 на суму 40 774 грн, від 01.02.2024 на суму 8744 грн, від 23.02.2024 на суму 50 000 грн, від 26.02.2024 на суму 50 000 грн, від 27.02.2024 на суму 66 210, 40 грн.
У січні, лютому ТОВ «СЛУКВА» подало на реєстрацію в ЄДРПН податкові накладні №1 від 03.01.2024 (зареєстрована 16.01.2024), №10 від 21.01.2024 (зареєстрована 12.02.2024), №3 від 20.02.2024 (зареєстрована 20.02.2024), №2 від 06.01.2024 (зареєстрована 16.01.2024).
ТОВ «ТБ «НОВААГРО» віднесло до складу податкового кредиту, виписані ТОВ «СЛУКВА» податкові накладні до червня 2024 року шляхом подання уточнюючого розрахунку від 30.06.2025 №9188622681.
Рішення про відповідність платника ПДВ критеріям ризиковості від 12.04.2024 за №15433, від 23.04.2024 за №16328 та від 20.11.2024 за №65116 прийнято вже після завершення господарських операцій з позивачем та реєстрації в ЄДРПН податкових накладних №1 від 03.01.2024 (зареєстрована 16.01.2024), №10 від 21.01.2024 (зареєстрована 12.02.2024), №3 від 20.02.2024 (зареєстрована 20.02.2024), №2 від 06.01.2024 (зареєстрована 16.01.2024), що підтверджується копіями квитанцій про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і якісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Отже, на момент здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «Слуква» останнє належним чином оформило податкові накладні, які були зареєстровані у встановленому законом порядку, та вказане товариство не було включено до переліку ризикових підприємств, через що Рішення про відповідність платника ПДВ ТОВ «Слуква» критеріям ризиковості від 12.04.2024 за №15433, від 23.04.2024 за №16328 та від 20.11.2024 за №65116 не можуть слугувати підставою для висновку про неправомірність формування податкового кредиту за податковими накладними ТОВ «СЛУКВА».
З огляду на наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновки акта перевірки про порушення ТОВ «ТБ «Новагро» пунктів п. 198.1. п. 198.2. п. 198.3. п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, оскільки ним завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларацій) на суму ПДВ 3 950 825 грн, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому спірне податкове повідомлення – рішення підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції надав оцінку всім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та надав оцінку всім аргументам сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 у справі № 520/25305/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 29.04.2026