Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
29 червня 2026 р. справа № 520/11946/26  
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи "Центр пробації" (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, м. Київ, 04050, код ЄДРПОУ41847154) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної установи "Центр пробації", в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» код ЄДРПОУ 41847154 (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, б. 81) щодо виплати грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 20891 (двадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна) грн. 26 коп. та частини належного грошового забезпечення у сумі 4062 (чотири тисячі шістдесят дві) 19 коп., що надмірно утримано в якості військового збору, які утримані з грошового забезпечення ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) виплаченого на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року ухваленого в адміністративній справі № 520/31106/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії;
- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» код ЄДРПОУ 41847154 (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, б. 81) виплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 20891 (двадцять тисяч вісімсот дев`яносто одна) грн. 26 коп. та частини належного грошового забезпечення у сумі 4062 (чотири тисячі шістдесят дві) 19 коп., що надмірно утримано в якості військового збору, які утримані з грошового забезпечення виплаченого на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року ухваленого в адміністративній справі № 520/31106/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що на виконання рішення суду відповідачем було нараховано позивачу грошове забезпечення з утриманням податку на доходи фізичних осіб та військового збору у розмірі 5%, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.
Ухвалою від 18.05.2026 судом відкрито спрощення провадження у справі.
Відповідач надав відзив на позов, в якому вказав, що станом на дату виконання рішення суду позивача звільнено зі служби в Державній установі «Центр пробації», уже не була особою начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, в розумінні постанови КМУ №44, а тому кошти, які отримуються відповідно до рішення суду, оподатковуються у встановленому законом порядку. Тому у відповідача відсутні правові підстави для компенсації позивачу сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025. Щодо ставки військового збору у розмірі 5%, відповідач вказав, що кошти за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 у справі №520/31106/24 залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2025 були нараховані та виплачені позивачу 17.04.2026 (22.04.2026 сплачено Казначейською службою), Центр пробації правомірно застосував ставку військового збору на рівні 5%.
Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі №520/31106/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії Державної установи "Центр пробації" щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 19.07.2022 щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів) без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.
Зобов`язано Державну установу "Центр пробації" здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів) за період з 29.01.2020 по 19.07.2022 з урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, для обчислення посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії Державної установи "Центр пробації" щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.
Зобов`язано Державну установу "Центр пробації" здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2022 роки з урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі №520/31106/24 відповідачем здійснено нарахування грошового забезпечення у розмірі 116062,55 грн., а в подальшому 22.04.2026 року виплатив грошове забезпечення у сумі 89368,16 грн., що підтверджується платіжною інструкцією, що міститься у матеріалах справи.
При цьому, при виплаті позивачу грошового забезпечення відповідачем було утримано з розрахованої суми податок на доходи фізичних осіб у розмірі 20891,26 грн. та військовий збір у сумі 5803,13 грн.
Позивач, вважає протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» щодо утримання з його грошового забезпечення сум податку з доходів фізичних осіб та військового збору в розмірі 3,5%, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з позовною заявою.
По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.
Щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі Порядок №44).
Згідно з п. 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Згідно п. 3, 5 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсації виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 р. № 925/5, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія.
Таким чином, аналізуючи наведені положення, можна дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, особам рядового та начальницького складу ДКВС, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Тобто, особа рядового та начальницького складу ДКВС, звільнена зі служби, має право на виплату грошової компенсації за утриманий податок з доходів фізичних осіб з грошового забезпечення, яке підлягало виплаті в період проходження ним військової служби.
Враховуючи, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі №520/31106/24 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів) за період з 29.01.2020 по 19.07.2022 з урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, для обчислення посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, з урахуванням раніше виплачених сум, судом встановлено ненарахування та невиплату відповідачем в повному обсязі грошового забезпечення позивачу, позивач не може бути позбавлений права на компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі №825/761/17, від 29.07.2020 року у справі № 814/142/17 та від 08.02.2023 у справі №420/9834/22.
У постанові Верховного Суду від 27 липня 2023 року в справі №380/813/22 вказав на те, що аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З огляду на вказане та те, що грошове забезпечення виплачене позивачу на виконання рішення суду підлягало виплаті ще в період проходження ним служби (за фактично відпрацьований час на службі), тому відповідач здійснюючи розрахунки з позивачем на виконання рішення суду в справі №520/31106/24 повинен був разом з виплатою позивачу грошового забезпечення на виконання рішення суду нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримана з грошового забезпечення.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України Про податок з доходів фізичних осіб.
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналіз наведених вище норм Порядку №44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
У даному випадку, на виконання рішення суду відповідач здійснив нарахування належного позивачу грошового забезпечення у розмірі 116062,55 грн., а в подальшому 22.04.2026 року виплатив грошове забезпечення у сумі 89368,16 грн., утримавши податок з доходів фізичних осіб за ставкою 18% у сумі 20891,26 грн.
Проте, відповідач всупереч вимог п.п. 168.5 п. 168 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) і Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, протиправно, разом з виплатою грошового забезпечення не здійснив виплату грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб у сумі 20891,26 грн., що утримані з грошового забезпечення позивача.
Отже, з урахуванням наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення мала бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44.
Щодо стягнення надмірно сплаченого військового збору, суд виходить з наступного.
Платниками податків на доходи є особи визначені статтею 162 Податкового кодексу України.
Об`єктом оподаткування військовим збором визначаються доходи, передбачені статтею 163 ПКУ.
Пункт 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Ставка військового збору до 01.12.2014 року становила 1,5% бази оподаткування.
Закон України від 10.10.2024 року №4015-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» набрав чинності з 1 грудня 2024 року, крім окремих його пунктів, для яких встановлено інший порядок набрання ними чинності (пункт 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4015).
Законом внесені зміни та доповнення до низки законодавчих актів України, зокрема, до Податкового кодексу України в частині підвищення ставки військового збору до 5% від об`єкта оподаткування (крім окремих категорій платників цього збору, для яких ставка залишається на рівні 1,5 відсотка).
Законом передбачене підвищення ставки військового збору з 1,5% до 5% від об`єкта оподаткування для платників цього збору, визначених п. 162.1 ПКУ: фізичних осіб - резидентів, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичних осіб - нерезидентів, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні; податкових агентів.
Об`єктом оподаткування військовим збором є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (пп. 1 пп. 1.2 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ).
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору з доходів платників військового збору, зазначених у п.п. 1 пп. 1.1 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 розділу ХХ Кодексу, за ставкою, визначеною п.п. 1 п.п. 1.3 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ - 5% від об`єкта оподаткування (пп. 1.4 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ).
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету з доходів платників, зазначених у пп. 1 пп. 1.1 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПКУ є особи, визначені у ст. 171 ПКУ, зокрема податкові агенти, в т.ч. роботодавці (пп. 1.5 п. 16-1 підрозд.10 розд. ХХ ПКУ).
Базою оподаткування є загальний оподаткований дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (ст. 164 ПКУ).
Особливості віднесення доходів у вигляді заробітної плати до відповідних податкових періодів встановлені пп. 169.4.1 ПКУ.
Так, якщо платник податку отримує доходи у вигляді заробітної плати за період її збереження згідно із законодавством, у тому числі за час відпустки або перебування платника податку на лікарняному, то з метою визначення граничної суми доходу, що дає право на отримання податкової соціальної пільги, та в інших випадках їх оподаткування, такі доходи (їх частина) відносяться до відповідних податкових періодів їх нарахування.
При цьому, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4015 встановлено, що доходи платників військового збору - осіб, визначених п. 162.1 ПКУ, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених ПКУ.
Враховуючи викладене, до доходів (їх частини), які нараховані (виплачені, надані) податковими агентами платникам податку у вигляді заробітної плати, у тому числі за час відпустки, у вигляді виплат, пов`язаних з тимчасовою втратою працездатності (за час перебування платника податку на лікарняному), за податкові періоди до 1 грудня 2024 року застосовується ставка військового збору 1,5% незалежно від дати їх фактичної виплати.
До зазначених доходів, які будуть нараховані (виплачені, надані) за податкові періоди після 1 грудня 2024 року, застосовується ставка військового збору 5%.
Отже, до доходу у вигляді заробітної плати, нарахованого за період до листопада 2024 року, застосовується ставка військового збору 1,5% незалежно від фактичної її виплати.
До усіх інших доходів, які включаються до складу загального місячного оподатковуваного доходу платника податків, у тому числі у вигляді виплат за цивільно-правовими договорами, орендної плати, процентів за депозитами, дивідендів тощо, які нараховані (виплачені, надані) податковими агентами платникам податку після 1 грудня 2024 року, застосовується ставка військового збору у розмірі 5% незалежно від того, що такі доходи нараховуються за виконання робіт (послуг), за користування майном платника податків тощо у податкових періодах до 1 грудня 2024 року.
Оскільки відповідно до Податкового кодексу України такі доходи є доходом звітного періоду, в якому вони безпосередньо були нараховані (надані, виплачені), а не періодів, за які вони були нараховані.
Судом встановлено, що на виконання рішення суду відповідач під час виплати грошового забезпечення протиправно утримав військовий збір за ставкою 5%, тоді як мав застосувати ставку у розмірі 1,5%, тобто 1740,94 грн., а як наслідок недоплатив позивачу грошове забезпечення у розмірі 4062,19 грн. (5803,13 – (116062,55Х1,5%).
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу та визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Центр пробації» щодо оподаткування військовим збором у розмірі 5% замість 1,5% одночасно з проведеною виплатою грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року по справі №520/31106/24, і як наслідок, є необхідним зобов`язати відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 надмірно утриманого військового збору в розмірі 4062,19 грн.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи "Центр пробації" (вул. Юрія Іллєнка, буд. 81, м. Київ, 04050, код ЄДРПОУ 41847154) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Центр пробації" щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 20891,26 грн. та частини належного грошового забезпечення у сумі 4062,19 грн., що надмірно утримано в якості військового збору, які утримані з грошового забезпечення виплаченого на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року по справі № 520/31106/24.
Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» (код ЄДРПОУ 41847154) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб у розмірі 20891,26 грн. та частини належного грошового забезпечення у сумі 4062,19 грн., що надмірно утримано в якості військового збору, які утримані з грошового забезпечення виплаченого на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року по справі № 520/31106/24.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 29 червня 2026 року. 

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ