Справа №  508/1031/25
Номер провадження 3/508/11/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року селище Миколаївка
Миколаївський районний суд Одеської області 
у складі: головуючого судді Банташ Д.С.
при секретарі с/з Мазарак Н.А.
за участі:
захисника Мишак Д.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Миколаївка Березівського району Одеської області адміністративні матеріали, що надійшла від ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Миколаївським РВ УМВС України в Одеській області від 29.01.1987 року, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , який згідно постанови Миколаївського районного суду Одеської області від 15.07.2025 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, 
за ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , який протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 130 КУпАП (постанова Миколаївського районного суду Одеської області від 15.07.2025 року, справа № 508/571/25), 11.12.2025 року біля 13 години 40 хвилин в селі Новопетрівка по вул. Центральна, Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом електровелосипедом марки «Crosser CR-9» без днз, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 від надання пояснень в судовому засіданні відмовився.
Згідно з постановою суду від 01.04.2026 року, яка постановлена судом без оформлення окремим документом та зафіксована у протоколі судового засідання, задоволено клопотання захисника, адвоката Мишака Д.Е. про виклик свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні 15.04.2026 року повідомив суду, що працює поліцейським СРПП ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області. ОСОБА_1 було зупинено як учасника дорожнього руху, в ході перевірки напарником документів ОСОБА_1 в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини), йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, проте огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився проходити. Особу ОСОБА_1 було встановлено у його відсутність, оскільки він поводив себе агресивно та відмовився спілкуватися, проте анкетні відомості цієї особи були відомі працівникам поліції, оскільки останній неодноразово вже притягувався до адміністративної відповідальності. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 підходив до працівників поліції та мав можливість брати участь в складанні зазначеного протоколу, але від ознайомлення та підпису останній відмовився. Документів, що посвідчують право власності на транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , працівникам поліції не було надано. Разом з тим, ОСОБА_1 був учасником дорожнього руху, керуючи електротранспортом. Акт огляду на стан сп`яніння відсутній в матеріалах справи, тому що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Направлення до медичного закладу відсутнє в матеріалах справи, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Час доби на відеозаписі та в протоколі про адміністративне правопорушення відрізняється на одну годину через те, що технічні несправності та перехід на літній/зимовий час зумовили такі відмінності.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні 15.04.2026 року повідомив суду, що працює поліцейським СРПП ВПД №1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області. При зупинці транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 було зафіксовано запах з ротової порожнини, почервоніння обличчя, тремтіння пальців. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Також ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі в м. Березівка. Направлення до медичного закладу не складалося, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду. Акт огляду на стан сп`яніння не складався, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер. Транспортний засіб ОСОБА_1 не був зареєстрований, з загальновідомих джерел та зі слів ОСОБА_1 було встановлено характеристики цього транспортного засобу. Окрім того, ОСОБА_1 не надав свої документи для встановлення особи, разом з тим, попередні правопорушення цього громадянина вже фіксувалися раніше, тому в базі даних «Цунамі» є копія паспорта ОСОБА_1 , таким чином було встановлено анкетні дані ОСОБА_1 . Права і обов`язки ОСОБА_1 було роз`яснено. ОСОБА_1 був присутній при складанні матеріалів, зокрема, ще під час складання матеріалів за адміністративним правопорушенням, ОСОБА_1 повернувся і мав можливість ознайомитися зі складеним протоколом, але останній відмовився від ознайомлення та від підпису. Час складання протоколу зазначається автоматично під час складання останнього.
28.04.2026 року від захисника ОСОБА_1 , адвоката Мишака Д.Е. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, основні тези обгрунтування зазначеного клопотання: протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності ОСОБА_1 , особу ОСОБА_1 не було встановлено належним чином; поліцейські не отримували документів, які підтверджують право власності або свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в яких були би вказані ідентифікуючі ознаки останнього; поліцейськими порушено порядок проведення огляду, оскільки не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та в матеріалах справи відсутнє відповідне направлення до медичного закладу.
28.04.2026 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить Довідка про доставку SMS.
Захисник ОСОБА_1 , адвокат Мишак Д.Е. в судовому засіданні 28.04.2026 року просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, посилаючись на позицію висловлену в клопотанні про закриття провадження у справі.
Вислухавши думку захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, повністю доведена доказами, наявними в матеріалах справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При винесенні постанови суддею враховано, що факт вчинення адміністративних правопорушень та вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджуються низкою належних та допустимих доказів, які не були спростовані у суді. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.
Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд також враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:
- протоколом серії ЕПР1 № 537740 від 11.12.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 , 11.12.2025 року біля 13 години 40 хвилин в селі Новопетрівка по вул. Центральна, Березівського району Одеської області, керував транспортним засобом електровелосипедом марки «Crosser CR-9» без днз з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, повторно протягом року, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП (а.с. 1)
- копією Постанови Миколаївського районного суду Одеської області від 15.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ; (а.с. 9-13)
- відеозаписом з портативної камери поліцейського (боді-камери) № 02022000210, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення. (а.с. 14) 
Дослідивши зазначений відеозапис, судом встановлено, що останній містить три відеофайли: перший відеофайл під назвою «0000000_00000020251211143953_0005.МР4», створений 11.12.2025 року о 13.54 год., початок запису 2025/12/11 о 14:39:53, тривалістю 00:15:00; другий відеофайл під назвою « 0000000_00000025121145454_0006.МР4», створений 11.12.2025 року о 14.09 год., початок запису 2025/12/11 о 14:54:53, тривалістю 00:15:00; третій відеофайл під назвою «0000000_00000020251211150954_0007.МР4», створений 11.12.2025 року о 14.10 год., початок запису 2025/12/11 о 15:09:53, тривалістю 00:00:59. Таким чином, відеозапис з портативної камери поліцейського (боді-камери) № 02022000210, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення є безперервним та співпадає по часу запису зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення з врахуванням різниці в часі (однієї години) з врахуванням переведення годинників з літнього на зимовий час. Також суд зазначає, що технічна помилка визначення часу боді-камери поліцейського не може слугувати підставою визнання відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки події, зафіксовані відеозаписом не спростовуються ОСОБА_1 щодо дати і часу скоєння зазначеного правопорушення.
Окрім того, суд відхиляє твердження захисника щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, оскільки з зазначеного відеозапису встановлено, що при зупинці транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 останньому було повідомлено причину зупинки та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, мотивуючи тим, що він керував «мопедом», а також зафіксовано спробу покинути місце зупинки транспортного засобу (відеофайл під назвою «0000000_00000020251211143953_0005.МР4» час 14:41:29). Після цього ОСОБА_1 все таки покинув місце зупинки транспортного засобу і пішов до невідомого домоволодіння, не бажаючи продовжувати спілкування з працівниками поліції (відеофайл під назвою «0000000_00000020251211143953_0005.МР4», час 14:42:27) та чітко висловив відмову бути присутнім при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення та підписувати такі матеріали (відеофайл під назвою «0000000_00000020251211143953_0005.МР4», час 14:42:27).
Таким чином, суд доходить висновку про відсутність інакшої можливості встановити особу ОСОБА_1 та враховує, що сам ОСОБА_1 та його захисник не заперечують, що на зазначеному відеозаписі дійсно ОСОБА_1 , а лише посилаються на порушення працівниками поліції порядку встановлення особи, що не може слугувати підставою для визнання відсутності складу адміністративного правопорушення. Окрім того, з відеозапису судом вбачається, що працівники поліції, складаючи матеріали про адміністративне правопорушення, залишались на місці зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та доходить висновку, що останній не був позбавлений можливості бути присутнім при складанні таких матеріалів, надавати пояснення, заперечувати обставини тощо.
З приводу заперечення захисника щодо ідентифікації транспортного засобу в якості електротранспорту суд зазначає наступне.
З долученого до матеріалів справи відеозапису встановлено, що при зупинці останнього працівниками поліції, самим ОСОБА_1 було повідомлено, що такий транспортний засіб відноситься до категорії електротранспорту, разом з тим будь-які документи щодо реєстрації даного транспортного засобу чи права власності на нього в останнього відсутні. 
Разом з тим, зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 1.10. ПДР учасник дорожнього руху, це особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному.
Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
Транспортні засоби поділяють на механічні та немеханічні.
До немеханічних транспортних засобів належать ті, які призначені для руху в складі з механічним транспортним засобом (причепи, напівпричепи) або приводяться в рух за допомогою мускульної сили людей (велосипеди тощо) або тварин (гужові вози, сани тощо).
Відповідно до п. 1.10 Розділу 1 Правил, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Термін охоплює всі види механічних транспортних засобів, включаючи трамваї і тролейбуси, а також трактори і самохідні машини.
Відповідно до вимог Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року, який набрав чинності 23.03.2023 року внесено зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого, транспортним засобом є:
- легкий персональний електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;
- низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що джерелом підвищеної небезпеки слід вважати діяльність, що здійснюється з тим чи іншим залученням/використанням предметів матеріального світу та/або природних (фізичних) процесів, які за певних умов часу та місця в силу своїх якісних та кількісних характеристик об`єктивно створюють в процесі володіння ними (незалежно від факту їх експлуатації) підвищену порівняно із звичайними життєвими обставинами небезпеку завдання шкоди; використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
В вищенаведеній постанові Верховного Суду вказано про те, що для кваліфікації діяльності, пов`язаної з використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.
Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.
За викладеного, слід зробити висновок електровелосипеди, електромопеди є транспортним засобом, а особа, яка ним керує є водієм, на підставі чого ОСОБА_1 , як водій керував транспортним засобом і в ситуації, що розглядається був учасником дорожнього руху, який мав дотримуватись вимог ПДР України, а посилання захисника на відсутність належної ідентифікації транспортного засобу за відсутності реєстраційних документів сприймається судом як спроба спотворити фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адімінстративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.
З приводу твердження захисника щодо порушення порядку проведення огляду, а саме відсутність з боку поліцейських пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та відсутність направлення на зазначений огляд, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. (ч. 1) Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. (ч. 2) У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. (ч. 3)
Відповідно до пункту 6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівниками поліції декілька разів було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці і в медичному закладі (другий відеофайл під назвою «0000000_00000025121145454_0006.МР4», час на відео 15:07:08), проте ОСОБА_1 відмовився від проходження будь-якого огляду. Окрім того, працівниками поліції була прийнята спроба роз`яснити ОСОБА_1 зміст ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України (другий відеофайл під назвою «0000000_00000025121145454_0006.МР4», час 15:07:38), проте останній поводив себе агресивно, на спроби спілкування не реагував.
Підсумовуючи доводи сторони захисту, слід зазначити, що повідомлені захисником дані про (на його думку) наявність порушення обов`язкового порядку дій працівників поліції не є предметом розгляду судом в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП, не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а тому до уваги судом не беруться.
Разом з тим, на відеозапису не зафіксовано жодної погрози, тиску або інших незаконних дій з боку працівників поліції в бік водія, водій був вільний у висловлюванні своєї позиції, ніхто не примушував давати або не давати пояснення, проходити або не проходити огляд, таким чином це була усвідомлена добровільна позиція водія відмовитися від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання п. 2.9 а ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення судом встановлено не було, а тому дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП доведена повністю.
Враховуючи зазначене вище, клопотання захисника Мишак Д.Е. про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив порушення ПДР України, з метою недопущення повторного вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає доцільним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час вчинення правопорушення складає 51000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років.
У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи інформації про власника транспортного засобу електровелосипеду марки «Crosser CR-9» без днз, яким керував ОСОБА_1 під час вчинення правопорушення, суд позбавлений можливості розглянути питання про призначення додаткового стягнення у виді конфіскації транспортного засобу.
Згідно ст. 40-1 ч. 1 КУпАП необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору. 
Керуючись ст. ст. 40-1, ст. 130, 221, 276, 279, 283-284 КУпАП,

постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КпАП України, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн. (п`ятдесят одна тисяча гривень 00 коп.) на користь держави (платіжні реквізити: отримувач ГУК в Одеській області/Одеська область/21081300, код за ЄДРПОУ 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UА84899998 0313080149000015001, код платежу 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави 665,60 грн. судового збору (платіжні реквізити: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Києв/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції). 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. 
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня її винесення.
Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Повний текст постанови складено 30.04.2026.

Суддя         Дмитро БАНТАШ