ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 р. 	Справа № 520/28839/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Чудних С.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/28839/25
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
до  Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області   
про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) в своїх інтересах та інтересах в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі - ГУ ДМС в Харківській області, відповідач, апелянт), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України у Харківській області від 05.09.2024 про відміну рішення ГУ ДМС у Харківській області про оформлення набуття громадянства України відповідно до п. 10 ст. 6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» та Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ОСОБА_1 , разом з його дітьми: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС України у Харківській області від 05.09.2024 про відміну рішення ГУ ДМС у Харківській області про оформлення набуття громадянства України відповідно до п. 10 ст. 6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» та Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ОСОБА_1 , разом з його дітьми: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ДМС України в Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968, 96 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 по справі № 520/28839/25 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що оскаржуване рішення ГУ ДМС України в Харківській області від 05.09.2024 про скасування оформлення набуття громадянства України є правомірним, оскільки позивачем не виконано обов`язкових вимог пункту 1.5 Розділу І Порядку реалізації Угоди між Україною і Республікою Таджикистан від 06.07.2001, а саме не подано належного документа, який підтверджує факт постійного на законних підставах проживання в Україні. Наголошує, що наданий позивачем паспорт громадянина Республіки Таджикистан не містить відмітки про дозвіл на виїзд на постійне проживання в Україну, а також відсутня посвідка на постійне проживання, що виключає можливість підтвердження відповідного статусу у спосіб, передбачений Угодою. Водночас поданий адресний листок вибуття не передбачений чинним законодавством як належний доказ такого факту. Зазначає, що перелік документів, визначений Угодою та Порядком її реалізації, є вичерпним та імперативним, а тому не може бути розширений судом шляхом прийняття інших доказів на власний розсуд позивача, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Вказує, що за відсутності належних документів, які підтверджують право на набуття громадянства України у спрощеному порядку, у відповідача були наявні законні підстави для прийняття рішення про скасування раніше оформленого громадянства.
У поданому до суду відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наполягав, що відсутність у паспорті громадянина Республіки Таджикистан відмітки про дозвіл на виїзд на постійне проживання в Україну не свідчить про порушення порядку набуття громадянства. Позивач наголошує, що надав адресний листок вибуття на постійне проживання до України та паспорт із відміткою Посольства Республіки Таджикистан в Україні про взяття на консульський облік, а лист Посольства від 28.10.2022 підтверджує, що саме ці документи є належним підтвердженням оформлення виїзду на постійне проживання. Стверджує, що відповідач не довів подання неправдивих відомостей, фальшивих документів чи приховування суттєвих обставин, а тому підстави для скасування рішення про оформлення набуття громадянства були відсутні.
Відповідно до положень ч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, відзив на апеляційну скаргу, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
08.11.2022 ОСОБА_1 подав заяву про набуття громадянства України та зобов`язання здати паспортний документ з одержанням документа, що підтверджує громадянство України, відповідно до Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, та громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 2002 року № 115-ІV (далі - Угода), як особа, яка має дружину громадянку України.
Для набуття громадянства України ОСОБА_1 надав:
- на підтвердження своєї належності до громадянства Республіки Таджикистан - паспорт громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , виданий 02.08.2022 ВМВС в Мастчох, дійсний до 01.08.2032, в якому наявна відмітка Посольства Республіки Таджикистан в Україні про взяття на консульський облік;
- на підтвердження постійного на законних підставах проживання в Україні - адресний листок вибуття на постійне проживання до України;
- свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 25.10.2022 Салтівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), укладений 25.10.2022 з громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №500).
На підтвердження належності до громадянства Республіки Таджикистан своїх дітей ОСОБА_1 надав: - свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 31.10.2022 Джамоат Палдорак Матчинсткого району на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 31.02.2012 Джамоат Палдорак Матчинсткого району Согдійської області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане 01.11.2018 відділом РАЦС Матчинсткого району на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
13.12.2022 рішенням ГУ ДМС України в Харківській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з дітьми: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оформлено набуття громадянства України згідно з пунктом 10 ст. 6 Закону України «Про громадянство України» та відповідно до Угоди оформлено довідки №16733, №16734, №16735, №16736 про реєстрацію особи громадянином України.
На підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України № НОМЕР_6 ОСОБА_1 , 16.12.2022 органом 6357 оформлено паспорт громадянина України № НОМЕР_7 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_8 ; на підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України № НОМЕР_9 ОСОБА_2 , 19.01.2023 органом-6313 оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_10 ; на підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України № НОМЕР_11 ОСОБА_3 , 15.12.2022 органом 6357 оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_12 ; на підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України № НОМЕР_13 ОСОБА_4 , 15.12.2022 органом 6357 оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кодон серії НОМЕР_14 , нa виконання вимог п. 2.6 Порядку реалізації Угоди 28.02.2023 за вихідним № 6301.6.2-2978/63.3-23 паспорт громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 від 02.08.2022 та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 31.10.2022 на ім`я ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 від 21.02.2012 на ім`я ОСОБА_3 та серії НОМЕР_5 від 01.11.2018 на ім`я ОСОБА_4 були надіслані до ДКС МЗС України для надсилання дипломатичними каналами для подальшого оформлення припинення ОСОБА_1 , разом з дітьми ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 громадянства Республіки Таджикистан відповідно до частини 3 статті 2 Угоди.
01.08.2024 до ТУ ДМС України в Харківській області з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України за вхідним №6.4- 8424/6-24 після перевірки надіслані матеріали справи ОСОБА_1 для вжиття заходів відповідно до вимог законодавства України про громадянство.
За результатами повторної перевірки було виявлено, що у ОСОБА_1 відсутній документ, що підтверджує факт його постійного на законних підставах проживання в Україні, що надає заявнику право в спрощеному порядку набути громадянство України відповідно до Угоди.
05.09.2024 ГУ ДМС у Харківській області прийнято рішення про відміну рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з дітьми: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з мотивів того, що позивачем не дотримано вимог п. 1.5 Розділу І Порядку реалізації Угоди між Україною і Республікою Таджикистан від 06.07.2001 про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності передбачених статтею 21 Закону України «Про громадянство України» підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства, зокрема подання позивачем неправдивих відомостей, фальшивих документів чи приховування суттєвих обставин. Суд також зазначив, що відсутність у паспорті громадянина Республіки Таджикистан відмітки про дозвіл на виїзд на постійне проживання в Україну не спростовує факту законного постійного проживання позивача в Україні, оскільки такий факт підтверджувався адресним листком вибуття та відміткою про консульський облік. З огляду на це суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення ДМС та наявність підстав для його скасування.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Положенням про Державну міграційну службу України, затвердженим Постановою КМУ від 20.08.2014 за №360 (далі також - Положення), ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Одним з основних завдань ДМС є реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Згідно з п.4 Положення ДМС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює оформлення і видачу документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках (пп.8); приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України (пп. 9); здійснює оформлення і видачу громадянам України документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, тимчасово затримує та вилучає такі документи у передбачених законодавством випадках (пп. 10); здійснює інші повноваження, визначені законом (пп. 39).
Пунктом 7 Положення визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".
Відповідно до ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України" (далі - Закон №2235-III).
Стаття 1 Закону №2235-III визначає, що громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав; реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.
Питання громадянства України регулюються Конституцією України, цим Законом, міжнародними договорами України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, застосовуються правила міжнародного договору (стаття 4 Закону №2235-ІІІ).
Відповідно до п.4 ч.1 ст.3 Закону №2235-ІІІ громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
Статтею 6 Закону № 2235-III встановлено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Відповідно до ч.1-2 ст. 9 Закону № 2235-III (в редакції чинній на час подання позивачем заяви про набуття громадянства України) іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх заявою прийняті до громадянства України.
Умовами прийняття до громадянства України є:
1) визнання і дотримання Конституції України та законів України, що засвідчується особою у поданій в установленому порядку заяві про прийняття до громадянства України;
2) подання:
особою без громадянства - декларації про відсутність іноземного громадянства;
іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.
Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Для прийняття до громадянства України замість зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) може бути подано:
а) іноземцем, якого визнано біженцем або якому надано притулок в Україні, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яку визнано біженцем або якій надано притулок в Україні;
б) іноземцем, який постійно проживає в Україні та є громадянином держави, з якою Україна уклала міжнародний договір, що передбачає припинення особою громадянства цієї держави одночасно з набуттям громадянства України, - заяву про зміну громадянства;
в) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить (проходив) військову службу за контрактом у Збройних Силах України, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку уклала контракт на проходження військової служби у Збройних Силах України;
г) іноземцем, який має визначні заслуги перед Україною або прийняття якого до громадянства України становить державний інтерес для України, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка має визначні заслуги перед Україною або прийняття якої до громадянства України становить державний інтерес для України;
ґ) іноземцем, який в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України та нагороджений державною нагородою України, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка в установленому законодавством України порядку проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України та нагороджена державною нагородою України;
д) іноземцем із числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка отримала посвідку на тимчасове проживання на підставі частини двадцятої статті 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства";
е) іноземцем, який є громадянином держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, та зазнав у країні своєї громадянської належності переслідувань, - декларацію про відмову від іноземного громадянства особи, яка зазнала переслідувань, разом із документом, що підтверджує переслідування.
Для прийняття до громадянства України одного з подружжя, який є іноземцем, за умови що інший із подружжя має право на подання декларації, передбаченої підпунктами "в"-"е" пункту 2 частини другої цієї статті, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подається декларація про відмову від іноземного громадянства для другого із подружжя. .
Відповідно до ч. 9 ст.9 Закону № 2235-III особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.
Згідно зі ст. 17 Закону № 2235-III громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Пунктом 2 частини 1 статті 19 Закону № 2235-III ( в редакції чинній на час подання позивачем заяви про набуття громадянства України) визначено, що підставами для втрати громадянства України є, зокрема, набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.
Положеннями ч.1 ст.21 Закону № 2235-III визначено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.
З аналізу наведених норм слідує, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України можуть бути протиправні дії особи, яка звернулась за оформленням набуття громадянства, зокрема, обман, подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
Відповідно до підпункту б, п.1 ст. 1 Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами України, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ратифікованої Законом України від 11 липня 2002 року №115-IV (далі за текстом - Угода), передбачено, що кожна Договірна Сторона надасть постійно проживаючим на законних підставах на її території громадянам іншої Договірної Сторони спрощений порядок набуття громадянства, а своїм громадянам, які постійно проживають на законних підставах на території іншої Договірної Сторони, спрощений порядок припинення громадянства при наявності однієї з таких умов: за наявності у заявника хоча б одного з постійно проживаючих на законних підставах на території Договірної Сторони, громадянство якої набувається, близьких родичів, які є її громадянами: чоловіка (дружини), одного з батьків (усиновителів), дитини (у тому числі усиновленої), сестри, брата, діда чи баби, онука (онуки).
Пунктом 2 ст. 1 Угоди передбачено, що заявник подає заяву про набуття громадянства однієї Договірної Сторони й одночасного припинення громадянства іншої Договірної Сторони.
Відповідно до п.1 ст. 2 Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами України, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ратифікованої Законом України від 11 липня 2002 року №115-IV, передбачено, що для зміни громадянства громадянин однієї Договірної Сторони подає за місцем постійного проживання до компетентних органів іншої Договірної Сторони: - заяву-анкету; - три фотокартки; -документ, що підтверджує наявність однієї з умов, передбачених у пункті 1 статті 1 цієї Угоди; - документ, що підтверджує постійне проживання на законних підставах на території Договірної Сторони, громадянство якої набувається; - документ про виконання військового обов`язку або про звільнення від військового обов`язку (щодо осіб призовного віку).
За приписами ч. 3 ст. 2 Угоди протягом десяти днів після оформлення набуття особою нового громадянства компетентні органи Договірної Сторони, громадянство якої набуто, видають особі документ, що підтверджує набуте громадянство, вилучають документ, який підтверджує громадянство, що припиняється, і надсилають його по дипломатичних каналах Договірній Стороні, громадянство якої припиняється, разом із повідомленням про факт оформлення набуття громадянства із зазначенням його дати.
Згідно з ч. 5 ст. 2 Угоди дата оформлення набуття громадянства однієї з Договірних Сторін буде датою припинення громадянства іншої Договірної Сторони.
Порядок реалізації Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства закордонних справ України від 22.10.2014 № 1118/429 (далі- Порядок № 1118/429 ). 
Розділом ІІ Порядку № 1118/429 передбачено, що особи, зазначені в пункті 1.1 розділу І цього Порядку, подають до територіального підрозділу за місцем постійного проживання такі документи: заяву-анкету, форма якої наведена у додатку 1 до цього Порядку; три фотокартки розміром 35x45 мм, у тому числі дітей віком від 7 років; копію документа, що підтверджує постійне на законних підставах проживання заявника в Україні відповідно до пункту 1.5 розділу І цього Порядку; копію документа, що посвідчує особу і підтверджує її належність до громадянства Республіки Таджикистан; копію свідоцтва про народження, якщо громадянство України одночасно з батьками (або одним з них) набуває неповнолітня дитина; документ, що підтверджує наявність однієї з умов, зазначених у пункті 1.1 розділу І цього Порядку; документ про виконання військового обов`язку або про звільнення від військового обов`язку (щодо осіб призовного віку).
Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являються оригінали зазначених документів. Ксерокопії цих документів засвідчуються посадовою особою, яка прийняла до розгляду заяву з питань громадянства, та долучаються до матеріалів.
Документи про оформлення набуття громадянами Республіки Таджикистан громадянства України відповідно до Угоди розглядаються в порядку, передбаченому підрозділом ,,Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України, рішення за якими приймаються органами міграційної служби" розділу ІV Порядку провадження.
Якщо подані заявником документи оформлені належним чином і підтверджують наявність умов, зазначених у пункті 1.1 розділу I цього Порядку, а також відсутні підстави, за наявності яких дія Угоди не поширюється на особу, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління (управління) міграційної служби) або його заступник приймає рішення про оформлення набуття громадянства України, форма якого наведена в додатку 2 до цього Порядку.
У разі якщо встановлено підстави, за наявності яких на особу не поширюється дія положень, зазначених у пункті 1.1 розділу I цього Порядку, начальник головного управління (управління) міграційної служби або його заступник приймає рішення про відмову в задоволенні клопотання про оформлення набуття громадянства України, форма якого наведена в додатку 3 до цього Порядку, про що письмово повідомляється заявникові.
Повідомлення про прийняте рішення щодо оформлення набуття особою громадянства разом з оформленою довідкою про реєстрацію особи громадянином України за формою 44, затвердженою наказом МВС України від 16 серпня 2012 року № 715 ,,Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за № 1549/21861 (далі - наказ МВС України № 715), або повідомлення про відмову в задоволенні клопотання не пізніше ніж у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до територіального підрозділу, до якого документи були подані заявником.
Територіальний орган Державної міграційної служби України (далі - територіальний орган) через територіальний підрозділ протягом десяти днів з дня прийняття рішення про оформлення набуття особою громадянства України вилучає документ на право постійного проживання в Україні, документ, що підтверджує належність до громадянства Республіки Таджикистан, видає паспорт громадянина України та надсилає до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України (далі - ДКС МЗС України) повідомлення про факт і дату оформлення набуття громадянином Республіки Таджикистан громадянства України, форма якого наведена у додатку 4 до цього Порядку (із зазначенням неповнолітніх дітей, які одночасно набули громадянства України). Разом з цим повідомленням надсилається вилучений документ, що підтверджує належність особи до громадянства Республіки Таджикистан, або заява про втрату такого документа.
Якщо громадянин Республіки Таджикистан, стосовно якого прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України, на момент отримання паспорта громадянина України заявляє про втрату документа, що підтверджує громадянство Республіки Таджикистан, він подає заяву у двох примірниках із викладенням цього факту, у якій вказуються номер, серія, дата видачі документа та орган, що його видав.
Один примірник заяви, завірений посадовою особою, яка її прийняла, долучається до справи про оформлення набуття особою громадянства України, а другий надсилається до ДКС МЗС України разом з вищезазначеним повідомленням.
ДКС МЗС України дипломатичними каналами не пізніше десяти днів надсилає такі документи до дипломатичного представництва Республіки Таджикистан.
Після отримання повідомлення дипломатичного представництва Республіки Таджикистан про припинення громадянства Республіки Таджикистан особою, яка набула громадянство України відповідно до Угоди та цього Порядку, ДКС МЗС України надсилає це повідомлення відповідному територіальному органу.
Територіальний орган долучає згадане повідомлення до матеріалів справи про оформлення набуття громадянства України.
Якщо протягом двох місяців від дня надсилання документів дипломатичному представництву Республіки Таджикистан повідомлення про припинення громадянства Республіки Таджикистан не отримано, ДКС МЗС України повідомляє про це територіальний орган, від якого були отримані документи стосовно даної особи.
У цьому разі громадянин Республіки Таджикистан, що набув громадянства України, подає декларацію про відмову від громадянства Республіки Таджикистан, форма якої наведена в додатку 5 до цього Порядку, справжність підпису на якій засвідчується посадовою особою, яка її прийняла.
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України, а також перелік документів, що готуються для припинення громадянства України внаслідок його втрати, скасування рішень про встановлення, оформлення належності до громадянства України, оформлення набуття громадянства України та процедуру подання таких документів і провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (далі - Порядок №215).
Абзацом 5 пункту 94 Порядку №215 передбачено, що якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, а стосовно поновлення особи у громадянстві України також відсутні передбачені Законом підстави, за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається, керівник територіального органу Державної міграційної служби України або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.
Пунктом 96 Порядку № 215 передбачено, що подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.
Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.
Під час судового розгляду встановлено, що підставою для відміни рішення про оформлення набуття громадянства України позивачу слугували результати повторної перевірки матеріалів справи позивача, за наслідками якої ДМС дійшла висновку про відсутність у ОСОБА_1 документа, що підтверджує факт його постійного на законних підставах проживання в Україні, оскільки поданий паспорт громадянина Республіки Таджикистан не містив відмітки про дозвіл на виїзд в Україну на постійне проживання.
Враховуючи положення вище зазначених правових норм, обставини справи та підстави скасування рішення про оформлення набуття громадянства України позивачу та його неповнолітнім дітям, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення відповідача від 05.09.2024, оскільки відповідачем не надано, а судом не встановлено достатніх і належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, чи невиконання взятого зобов`язання.
Зазначені висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з практикою Верховного Суду викладеної у постанові від 07.09.2023 у справі №160/9719/22.
Посилання апелянта на те, що позивачем не виконано обов`язкових вимог пункту 1.5 Розділу І Порядку №1118/429, а саме не подання належного документа, який підтверджує факт постійного на законних підставах проживання в Україні колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на момент прийняття рішення від 13.12.2022 про оформлення набуття громадянства України відповідач був обізнаний з особливостями документального підтвердження виїзду на постійне проживання з Республіки Таджикистан та мав у своєму розпорядженні документи, на підставі яких визнав підтвердженим факт постійного проживання позивача в Україні на законних підставах.
Посилання апелянта на лист Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України щодо вжиття заходів відповідно до вимог законодавства України про громадянство у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує постійне на законних підставах проживання особи в Україні, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такий лист не може бути безумовною та самостійною підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України» скасування рішення про оформлення набуття громадянства України допускається лише у разі встановлення, що особа набула громадянство внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого вона не могла набути громадянство України, або невиконання взятого зобов`язання.
Водночас на момент звернення позивача із заявою про набуття громадянства України уповноваженим органом не було встановлено ані недоліків поданих документів, ані недостовірності відомостей, що в них містилися.
Оскаржуване рішення також не містить висновків про подання позивачем неправдивих відомостей, фальшивих документів чи приховування ним будь-якого суттєвого факту у розумінні статті 21 Закону України «Про громадянство України».
За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з п.3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Водночас колегія суддів ураховує, що за приписами п. 8 ч. 2 ст. 2 КАС України рішення відповідача повинно бути прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Пропорційність ґрунтується на тому, що рішення суб`єкта владних повноважень породжує правові наслідки як для особи, так і для держави чи її органів, а також може впливати на права та інтереси третіх осіб. Ці інтереси слід враховувати при прийнятті рішення.
Проте апелянтом не надано доказів обґрунтування прийняття оскаржуваного рішення, які б свідчили про урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Разом з тим вказане рішення стосується прав та життєвих інтересів позивача.
Колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критерію необхідності у демократичному суспільстві, оскільки для позивача та членів його сім`ї відміна рішення про оформлення набуття громадянства України має наслідком повну зміну способу життя родини.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 18.04.2018 у справі №820/2262/17, від 14.09.2023 у справі №420/5345/21.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року по справі № 520/28839/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.А. Спаскін   О.В. Присяжнюк