ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

вул. М. Грушевського, 2 а, селище Лугини, Коростенський район, Житомирська область, 11301, 
тел. (04161)9-14-72, e-mail: inbox@lg.zt.court.gov.ua, web: http://lg.zt.court.gov.ua, код ЄДРПОУ 02896124
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/101/25
Провадження по справі 2/281/3/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року селище Лугини
Лугинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді Свинченко Г.Д.,
за участю: 
секретаря судових засідань – Михальченко І.А.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Бовсунівського О.В.,
відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представника відповідачів - адвоката Бугайова М.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Івчук Станіслав Станіславович, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулася із заявою в порядку окремого провадження, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з червня 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. З покійним ОСОБА_1 проживала в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2024 року, однак ще до реєстрації шлюбу вони проживали спільно однією сім`єю з червня 2022 року. З ОСОБА_5 позивачка почала зустрічатися з 23.03.2022 року, а з червня 2022 року вони почали проживати разом однією сім`єю в будинку її батьків. Чоловік офіційно працював помічником машиніста в локомотивному депо м. Коростеня, а позивач закінчувала навчання. Вони вели спільне господарство, їх подружні обов`язки були чітко розподілені, плоди своєї праці своєї праці кожен з них приносив в дім, кожен працював для родини. 04.05.2023 року позивач з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1 , де зробили ремонт та почали проживати в ній разом. ОСОБА_1 спочатку не працювала так як навчалася, а в подальшому влаштувалася на роботу.
Впродовж вказаного періоду вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
При реєстрації квартири ОСОБА_5 один набув право власності на вказане майно в цілому. Через відсутність реєстрації шлюбу, на момент придбання квартири не було враховано права позивача на спільну сумісну власність на вказане нерухоме майно.
Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідне для визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час спільного проживання з ОСОБА_5 до реєстрації шлюбу.
Ухвалою від 15.03.2025 року в зазначеній справі відкрито загальне позовне провадження.
03.04.2026 року від представника відповідача – адвоката Бугайова М.В. надійшов відзив на позовну заяву, просить у позові відмовити за безпідставністю у повному обсязі, стягнути з позивача кошти в сумі 15000 грн. на користь відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 за надання правової допомоги адвокатом. Відзив мотивований тим, що позовна заява є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: позивачка долучила до справи паспорт на прізвище « ОСОБА_6 », хоча після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 », позивачка навчалась в коледжі на денній формі навчання, а ОСОБА_5 позмінно працював помічником машиніста у Виробничому підрозділі локомотивне депо м. Коростень і проживав в гуртожитку зазначеного підприємства з 20.07.2021 року по 14.10.2024 року. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Щодо майна на яке претендує позивачка, то воно придбане як самим ОСОБА_5 так і за допомогою його батьків. Квартира була придбана батьком на його ім`я 04.05.2023 року. В п. 9 договору купівлі-продажу квартири зазначено, що він не перебуває в зареєстрованому шлюбі та не проживає ні з ким однією сім`єю. Заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зберігаються у матеріалах нотаріальної справи.
18.04.2025 року від представника позивачки адвоката Бовсунівського О.В. надійшло заперечення на відзив в якому він просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Заперечення мотивує тим, що ОСОБА_1 дійсно навчалася на денній формі навчання, але після початку повномасштабного вторгнення рф зайняття в коледжі проводилися дистанційно, тому вона проживала з ОСОБА_5 спочатку в будинку її батьків, а потім у придбаній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Навчальний заклад відвідувала по мірі потреби. З 05.07.2024 року ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Фармація Житомирщини» на посаді адміністратора залу аптеки в м. Коростені.
Ухвалою від 24.04.2025 року задоволено клопотання сторін про виклик свідків та витребування у приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Івчука С.С. копій заяв від покупця і продавця, закінчено підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 пояснила, що вони з ОСОБА_5 дійсно проживали однією сім`єю з червня 2022 року і до дня його смерті. Певний період вони проживали у її батьків. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник позивачки адвокат Бовсунівський О.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивачки понесені ними витрати на правову допомогу. Відповідач ОСОБА_3 зазначила, що квартира в м. Коростень була придбана за спільні кошти сина та човіка. Вона з ОСОБА_2 здійснили поховання сина. ОСОБА_5 дійсно зустрічались, але разом не проживали та спільного господарства не вели.
Представник відповідачів адвокат Бугайов М.В. просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Івчук С.С. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до положень частин 1, 2 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
З наведеного положення випливає центральна ознака подружніх відносин: спільне проживання, наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.
Разом з тим, згідно зі ст. 74 вказаного Кодексу, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто, при застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України, слід виходити, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними складалися усталені відносини, притаманні подружжю.
На підставі наведеного суд доходить обґрунтованого висновку, що стороною позивача не надано доказів спільного проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка і жінки у період з червня 2022 року, тобто тривалий час, оскільки позивач була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_3 . В період 2022-2024 роки він періодично проживав зі своєю цивільною на той час дружиною. Позивачка в позовній заяві зазначила, що вони проживали разом з її батьками. 
Також, ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , позмінно працював помічником машиніста у Виробничому підрозділі локомотивне депо м. Коростень і проживав в гуртожитку зазначеного підприємства з 20.07.2021 року по 14.10.2024 року. 
Після придбання квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 продовжив проживати в гуртожитку. Станом на 06.07.2023 року у вказаній квартирі було зареєстровано 0 осіб.
Зазначені обставини підтверджуються довідками № 10 від 28.02.2025 року та № ТЧ-7П33-01-3/122 від 26.03.2025 року, інформаційною довідкою № 2539 від 06.07.2023 року.
В п. 9 договору купівлі-продажу квартири від 04.05.2023 року ОСОБА_5 підтвердив, що він не перебуває в зареєстрованому шлюбі та не проживає ні з ким однією сім`єю. 
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 пояснив, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири були присутні тільки ОСОБА_5 та його батько ОСОБА_2 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 410107694 від 28.01.2025 року, власником двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 .
Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_20 був зареєстрований 12.10.2024 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 від 12.10.2024 року.
Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 17.10.2024 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 навчалася в коледжі з 06.09.2022 року на спеціальності 226 Фармація, промислова фармація ОР перший (бакалаврський), денна форма навчання. Термін навчання 3 роки, що підтверджується відповіддю на запит № 131 від 27.03.2025 року.
Згідно відповіді на адвокатський запит № 167 від 14.04.2025 року, ОСОБА_1 впродовж 2022-2023 навчального року навчалась за денною формою навчання (очно). Впродовж 2023-2024 навчального року – навчалась на денній формі навчання з використанням дистанційних технологій за станом здоров`я.
Відповідно до довідки № ТЧ-7П33-01-3/124 від 28.03.2026 року, ОСОБА_5 постійно працював з 15.06.2017 року на посаді помічника машиніста електровоза в АТ «Укрзалізниця», Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», виробничий підрозділ «Локомотивне депо Коростень».
ОСОБА_1 дійсно працювала в ТОВ «Фармація Житомирщини» на посаді адміністратор залу з 05.07.2024 року по 12.02.2025 року, що підтверджується довідками № 01-01/25с від 16.01.2025 року, № 01-04/25с від 14.04.2025 року.
Відповідно до листа №ТЧ-7П33-01-3/160 від 14.04.2025 року, у гуртожитку локомотивного депо Коростень за помічником машиніста ОСОБА_5 була закріплена кімната АДРЕСА_5 , за яку він своєчасно вносив оплату за проживання. Надати достовірну інформацію про те, чи постійно проживав ОСОБА_5 в період з 20.07.2021 року по 14.10.2024 року у гуртожитку не мають можливості.
Пунктом 5 частини першої статті 256 ЦПК України передбачено встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Встановлення цього факту судом можливе у випадку, коли потрібно вирішити питання про виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною.
Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком І жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.
Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року в справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків;* листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Позивачка не надала жодного належного доказу, що підтверджує її фактичне мешкання з відповідачем за однією адресою. Навпаки, встановлено, що сторони протягом усього періоду були зареєстровані та проживали за різними адресами. Відсутні спільні рахунки, довідки житлових організацій, спільні витрати або будь-які інші документи, які свідчили б про ведення спільного господарства.
В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також зазначити, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року в справі № 466/3769/16-ц).
Крім того, факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.5 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з правилами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доводи позивача про спільне проживання та спільний побут не підтверджено жодними доказами у справі, окрім показань свідків, які перебувають у дружніх та родинних відносинах з позивачем, стороною позивача не надано суду належних доказів спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною з червня 2022 року, тому в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Оцінивши рівень витрат відповідачів на правничу допомогу, а також співмірність витрат зі складністю предмета спору, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката, з огляду на тривалість розгляду справи, обсяг виконаних робіт, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь кожного з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 
Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Івчук Станіслав Станіславович, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ) по 15000,00 грн. кожному витрат за надання правової допомоги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя        Галина Свинченко