РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/8241/25
Пров. №2/766/528/26 

01 травня 2026 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого – судді Ус О.В., секретар судового засідання Зацепілін В.О., за участі позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Юрченко Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Херсонської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,-

встановив :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 
28.05.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 лютого 2016 року шлюб з відповідачкою розірваний. Після розірвання шлюбу спільна дитина залишилась проживати з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Натепер відповідачка постійно проживає закордоном. Вихованням спільної дитини відповідачка не займається. Він самостійно виховує та повністю забезпечує доньку. Відповідачка з 2016 року жодного інтересу до своєї доньки не проявляла. Встановлення факту необхідно для отримання відстрочки від призову на військову службу, у разі відсутності рішення суду, позивача можуть призвати на військову службу, а дитину передати до служби у справах дітей, а потім до дитячого будинку. Для захисту прав та інтересів дитини, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Відповідачкою відзив на позов не поданий.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Провадження по справі відкрите 30.05.2025 р. та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою від 29.09.2025 закрито підготовче провадження у справі.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року вирішено питання щодо залучення (заміну) третіх осіб.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Юрченко Н.С. підтримали поданий позов, просили його задовольнити.
Відповідачка правом надання відзиву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористалася, у судові засідання жодного разу не з`явилася, про причини неявки не повідомила, додаткових заяв і клопотань не надала.
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Від третьої особи Служби у справах дітей Херсонської міської ради письмових пояснень по суті справи до суду не надійшло.
Третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 21.04.2026 року надав до суду пояснення, в яких просила суд при винесені рішення врахувати їх правову позицію, а саме наявність достатніх доказів свідомого та умисного невиконання матір`ю своїх обов`язків.
Відповідачка в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не поданий.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.
В судовому засіданні були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що працювала разом з Позивачем на ринку, їх магазини були неподалік. Свідок добре знає батька ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 не знає і ніколи її не бачила. Із дитиною ОСОБА_3 свідок знайома з того часу, як почала спілкуватись з батьком, з 2022 року. Відзначила, що відносини між батьком та донькою дуже теплі, батько завжди і у всьому піклується про доньку, повністю її забезпечує та самостійно виховує.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що її сім`я та сім`я Позивача товаришують уже більше 10 років, постійно спілкуються та ходять один до одного гості. Матір дівчинки жодного разу не бачила. Батько постійно водив на відпочинок, організовував її дозвілля. Дитиною займався лише батько. Дитина товариська, спілкується, дуже полюбляє собак. Вона ніколи про матір нічого не розповідала.
У судовому засіданні також з`ясована думки дитини ОСОБА_3 . Дитина пояснила, що зараз навчається у Херсонському професійному ліцеї зв`язку та поліграфії. Мати пішла із сім`ї і залишила її з батьком коли їй було приблизно 3 роки. Знає, що матір проживає зараз закордоном в Республіці Польща. З матір`ю упродовж всього життя вона практично не спілкується, майже не зустрічалася, мати не заінтересована у її виховання, взагалі з нею не спілкується, подарунки не дарить, її життям не цікавиться. За останні 10 років бачила її декілька разів, а взагалі новини про матір дізнається з соціальної мережі Інстаграм. Зазначила, що окрім навчання, їй подобається піклуватись про собак, тато придбав для неї німецьку вівчарку.
Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 лютого 2016 року у справі № 667/9877/15-ц шлюб між сторонами розірвано.
ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , житлово-побутові умови проживання задовільні, що підтверджується актом про обстеження умов проживання від 13.05.2025 р., складеного головним спеціалістом служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради.
Згідно із довідкою КЗО Херсонської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 54 з поглибленим вивченням іспанської та інших іноземних мов Херсонської міської ради № 111/01-18 від 13.05.2025, ОСОБА_3 навчається в 9-Б класі Херсонської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 54 з поглибленим вивченням іспанської та інших іноземних мов. Вихованням дитини займається батько – ОСОБА_1 . Батько - ОСОБА_1 приділяє багато уваги навчанню і вихованню дитини, завжди на зв`язку, вчасно реагує на інформацію від навчального закладу, постійно відвідує батьківські збори, індивідуально консультується з класним керівником та вчителями. За період навчання у школі, жодних контактів з матір`ю дитини не відбувалось. Мати не відвідувала батьківські збори, ніколи не цікавилась успішністю та результатами навчання ОСОБА_6 , не реагувала на інформацію від класного керівника та вчителів школи.
У відповіді на адвокатський запит від 24.02.2025 року від ХМС Управління охорони здоров`я КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і ОСОБА_7 » зазначено, що дитина знаходиться під наглядом медичних працівників КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і ОСОБА_7 » з народження, на диспансерному обліку не перебуває, щеплена за віком. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, подана батьком дитини – ОСОБА_1 . Зі слів лікаря-педіатра з 2013 року по теперішній час, прийом в дитячі поліклініці ОСОБА_8 завжди супроводжував лише батько, мати дитини не зверталась до медичних працівників з питань здоров`я ОСОБА_3 , який сумлінно виконує лікарські рекомендації. Мати дитини не зверталася до медичних працівників закладу з питань здоров`я ОСОБА_3 
Відповідно до висновку від 13.05.2025 року клінічного психолога ОСОБА_9 , в період з 08.05.2025 року по 13.05.2025 року проводилась психологічна діагностика ОСОБА_3 в індивідуальній формі з метою вивчення емоційних відносин дитини с матір`ю та батьком, щодо встановлення подальшого проживання дитини. При дослідженні міжособистих відносин в сім`ї позитивні та ніжні почуття від дівчинки спрямовані тільки до батька. В той же час до матері у дівчинки спостерігається відсутність позитивних почуттів, високий рівень особистісної тривожності, страхи, відстороненість та фіксація на ситуаціях з минулого. У дівчинки є дуже велика та стійка образа на бездіяльність, байдужість та відсутність емоційних проявів до себе матері, яка покинула її в трирічному віці. Любов та турботу дитина відчувала лише від батька. У 2024 році після травматичних подій, які дівчинка пережила з батьком (попали під обстріл, руйнування майна) мати не провідувала, не цікавилася станом здоров`я, не надавала жодної матеріальної допомоги
З довідки від 14.04.2026 року, виданої Корабельним відділом державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, встановлено, станом на 14.04.2026 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 становить 133819,5 грн.
На виконання ухвали суду від 29.09.2025, від Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України надійшла інформація щодо перетину кордону України громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), в період часу з 08.11.2017 року по день отримання ухвали суду. 
З наданої інформації вбачається, що відповідачка виїхала за кордон 02.12.2017 р., повернулася 17.02.2018 р., виїхала 10.03.2018 р. та заїхала 02.09.2019р., виїхали 25.09.2019 р. та станом на 11-15 год. 14.10.2025 р. на території України не поверталася.
В судовому засіданні шляхом огляду сайту Судова влада встановлено, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа №766/12242/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Херсонської міської ради – орган опіки та піклування в особі: Служби у справах дітей Херсонської міської ради про позбавлення батьківських прав, розгляд якої призначений на 14-50 год. 19.05.2026 р.
Пояснення позивача, дитини, свідків у своїй сукупності надають суду можливість констатувати, щонайменше 10 років відповідачка не займається вихованням та утриманням дитини, не цікавиться її внутрішнім миром та життям, не підготовила її до дорослого життя тощо. Дитина перебуває на повному утриманні та вихованні батька. Доказів на спростування такого факту відповідачкою не надано.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частини шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.
Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції про права дитини).
Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України(стаття 1 СК України).
Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122 та125цьогоКодексу.
Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.
Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях150,151 СК України.
За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої – четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
За статтею 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Отже, оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то обставина щодо одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлена судом як одна з таких, що складають предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Доведення позивачем обставин даного позову щодо одноосібного виховання ним дитини пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, а також стосується зміни обсягу сімейних прав та невиконання нею батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Згідно з п. 4 додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» документами, що підтверджують право на відстрочку особи, особи, яка самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду є зокрема рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини.
У постанові від 02.04.2025 у справі № 127/3622/24 (провадження № 61-12634св24) колегія Третьої судової палати Касаційного цивільного суду наголосила на тому, що «в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.
Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін.
Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.
У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.
Такий порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.
Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.
Отже, на даний час нормами спеціального законодавства визначений порядок отримання особою права на відстрочку від мобілізації, згідно з яким зокрема рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини є документом, який підтверджує право особи на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. При цьому в інший спосіб встановлення такого факту законом не передбачено».
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, оскільки встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої доньки, необхідне для захисту інтересів дитини через самоусунення матері від виконання своїх батьківських обов`язків та участі у житті дитини, а у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, він може бути мобілізований, а донька залишиться сама.
Відповідачка не позбавлена батьківських прав, але проживає окремо від дитини, її життям не цікавиться та взагалі не приймає участь ані у вихованні, ані в утриманні дитини, що було підтверджено у судовому засіданні наданими письмовими доказами, показаннями свідків, а також самою дитиною ОСОБА_3 . Судові засідання відповідачка проігнорувала, на виклики суду не з`явилася, доказів позбавлення можливості брати участь у вихованні дитини не надала.
Зазначене дає підстави дійти висновку про свідоме та умисне невиконання матір`ю своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини шляхом самоусунення.
Оцінивши докази у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. (вимога немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в 2025 р. - 1211,20 грн. із застосуванням коефіцієнту 0,8 /подання заяви в електронному вигляді/ - 968,96 грн, сплачено позивачем та перераховано до спеціального фонду Державного бюджету України 969,00 грн.). 
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
Повний текст рішення складено 01.05.2026.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81, 82, 141, 258, 263-265, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,
вирішив:
Позов задовольнити.
Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) неповнолітньої дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 968,96 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя	О.  В.  Ус