ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" травня 2026 р. справа №300/1454/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі – відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області, орган пенсійного фонду), в якій просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.01.2026 року №092350008525 про відмову у перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії з моменту первинного звернення в частині "доплати за проживання в гірському населеному пункті" відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 08.01.2026 ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії №092350008525 (далі – оскаржуване рішення), відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено в проведенні перерахунку "Доплати за проживання в гірському населеному пункті" відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) у зв`язку з тим що позивач сплачую єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – ЄСВ) в іншому населеному пункті, а не в населеному пункті якому надано статус гірського. Як вказує ОСОБА_1 , в оскаржуваному рішенні зазначено, що згідно з індивідуальними відомостями на застраховану особу, позивач на дату звернення працює в Комунальному некомерційному підприємстві "Центральна міська лікарня м. Борислава" Бориславської міської ради (далі – КНП "Центральна міська лікарня м. Борислава" Бориславської міської ради), яке зареєстроване за адресою: 82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Куліша, 41, тобто сплата ЄСВ відбувається в населеному пункті, якому не надано статус гірського. 
Позивач наголошує, що згідно з підпунктом 3 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання встановлення доплат, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у 2025 році" від 02.07.2025 №793(далі – Постанова №793) особі, яка є отримувачем доплати до набрання чинності цією постановою, виплата доплати припиняється, якщо особа на дату перевірки сплачує (сплачують на користь неї) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в іншому населеному пункті, крім населеного пункту, якому надано статус гірського (крім осіб, які фактично проживають в населеному пункті, якому надано статус гірського), що підтверджується документально особою та/або на підставі інформації, наданої органами Пенсійного фонду України. При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що являється особою, яка фактично проживає у населеному пункті, якому надано статус гірського, що підтверджується відповідними документами.
Таким чином, вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 08.01.2026 №092350008525 про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з цією позовною заявою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.23-24).
Пунктом 5 резолютивної частини коментованої ухвали суду витребувано в Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належним чином засвідчену копію оскаржуваного рішення від 08.01.2026 року №092350008525 та всіх документів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення та вичерпне обґрунтування з посиланням на відповідні докази причин (підстав) відмови у перерахунку пенсії.
Також, пунктом 8 резолютивної частини такої ухвали суду повідомлено позивача про можливість звернення до суду із заявою на підставі пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" про повернення надміру сплаченого судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Позивач 26.03.2026 звернулася до суду із заявою про повернення надміру сплаченої суми судового збору (а.с.28-29).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд, ухвалою суду від 31.03.2026 постановив задовольнити заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору та повернути зараховані до спеціального фонду державного бюджету України кошти в розмірі 1331,20 гривень, сплачені згідно із квитанцією про сплату за №0361-4330-1984-5809 від 09.03.2026 (а.с.31-32).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який сформував 14.01.2026 у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (а.с.35-46). ГУ ПФУ у Вінницькій області та вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. 
Мотивуючи свою позицію ГУ ПФУ у Вінницькій області зазначило, що позивач 02.01.2026 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою щодо поновлення виплати надбавки за проживання в гірському населеному пункті. Відповідач вказує, що до заяви від 02.01.2026 ОСОБА_1 долучила довідку від 30.12.2025 №1304 про те що, остання з 10.07.2024 фактично проживає на території с. Заріччя, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, якому надано статус гірського, а також посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту від 11.07.2024 №001937. Проте, орган пенсійного фонду наголошує, що згідно з індивідуальними відомостями на застраховану особу, позивач на дату звернення працює в КНП "Центральна міська лікарня м. Борислава" Бориславської міської ради, яке зареєстроване за адресою: 82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Куліша, 41, тобто сплата ЄСВ відбувається в населеному пункті, якому не надано статус гірського. Враховуючи зазначене вище, ГУ ПФУ у Вінницькі області, рішенням від 08.01.2026 №092350008525, відмовило ОСОБА_1 в поновленні виплати надбавки за проживання в гірському населеному пункті.
З урахуванням зазначеного, ГУ ПФУ у Вінницькій області вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Від позивача 06.04.2026, засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив (а.с.47-48). в якій ОСОБА_1 наголошує, що являється особою, яка фактично проживає у населеному пункті, якому надано статус гірського, про що свідчать відповідні документи.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позов, відповідь на відзиви та докази, наявні в матеріалах цієї адміністративної справи, встановив такі обставини.
Як зазначає позивач та не заперечує відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.01.2026 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України і заявою про перерахунок пенсії, в якій просила поновити виплату надбавки за проживання в гірському населеному пункті.
До коментованої заяви позивач долучила довідку від 30.12.2025 №1304 про те що, остання з 10.07.2024 фактично проживає на території с. Заріччя, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, якому надано статус гірського, а також посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту від 11.07.2024 №001937.
Однак, рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 08.01.2026 №092350008525 позивачу відмолено перерахунку пенсії "Доплата за проживання в гірському населеному пункті" (а.с.6-7; а.с.38-зворотній бік а.с.38).
Коментоване рішення мотивоване тим, що відповідно до пункту 6 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, зокрема, частина друга статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 9, ст. 58; 2006 р., № 1, ст. 18). Пунктом 3 частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання встановлення доплат, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у 2025 році" від 02.07.2025 №793 визначено, що особі, яка є отримувачем доплати до набрання чинності цією постановою, виплата доплати припиняється, якщо особа на дату перевірки сплачує (сплачують на користь неї) ЄСВ в іншому населеному пункті, крім населеного пункту, якому надано статус гірського (крім осіб, які фактично проживають в населеному пункті, якому надано статус гірського), що підтверджується документально особою та/або на підставі інформації, наданої органами Пенсійного фонду України. Згідно з індивідуальними відомостями на застраховану особу, позивач на дату звернення працює в КНП "Центральна міська лікарня м. Борислава" Бориславської міської ради, яке зареєстроване за адресою: 82300, Львівська область, м.Борислав, вул. Куліша, 41, тобто сплата ЄСВ відбувається в населеному пункті, якому не надано статус гірського.
Далі, 03.02.2026 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області із скаргою на рішення про відмову у перерахунку пенсії №09235008525 від 08.01.2026, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та здійснити перерахунок пенсії позивача з моменту первинного звернення, зокрема в частині "Доплати за проживання в гірському населеному пункті", враховуючи, фактичне місце проживання останньої у гірському населеному пункті (а.с.8-9).
За результатами розгляду такої скарги, відповідач прийняв рішення від 05.03.2026 №5304-3003/С-03/8-0200/26, яким скаргу залишено без задоволення, а рішення про відмову в перерахунку пенсії №092350008525 від 08.01.2026 без змін (а.с.11-12).
У відповідності до вищезазначеного рішення ОСОБА_1 є працевлаштованою особою, на користь якої протягом липня 2024 року – січня 2026 року ЄСВ сплачується КНП "Центральна міська лікарня м. Борислава" Бориславської міської ради, за адресою: 82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Куліша, 41. Також, відповідач вказав, що при прийнятті рішення останнім взято до уваги, що згідно з даними паспорта місце реєстрації позивача – м. Львів, та досить значну відстань між фактичним місцем проживання та адресою розташування установи, де особа працює.
Вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 08.01.2026 №092350008525 про відмову у перерахунку пенсії і, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV установлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За змістом частини 2 статті 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.
Згідно з статтею 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Водночас, критерії, за якими населені пункти набувають статусу гірських, визначає основні засади державної політики щодо розвитку гірських населених пунктів та гарантії соціального захисту громадян, що у них проживають, працюють або навчаються, визначає Закон України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" від 15.02.1995 №56/95-ВР (далі – Закон №56/95-ВР).
Частиною 1 статті 5 Закону №56/95-ВР визначено, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №56/95-ВР, розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що працює, проживає або навчається на території населеного пункту, якому надано статус гірського, збільшується на 20 відсотків.
Фінансування збільшення розміру пенсій, передбачене цією частиною, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (Порядок №22-1) при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються такі документи, зокрема, документи про надання статусу особи, яка проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського (для підвищення пенсії згідно зі статтею 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні").
Як встановлено судом вище по тексту судового рішення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.01.2026 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України і заявою про перерахунок пенсії, в якій просила поновити виплату надбавки за проживання в гірському населеному пункті.
До коментованої заяви позивач долучила довідку від 30.12.2025 №1304 про те що, остання з 10.07.2024 фактично проживає на території с. Заріччя, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, якому надано статус гірського, а також посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту від 11.07.2024 №001937.
Однак, рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 08.01.2026 №092350008525 позивачу відмолено в перерахунку пенсії "Доплата за проживання в гірському населеному пункті" (а.с.6-7; а.с.38-зворотній бік а.с.38).
Коментоване рішення мотивоване тим, що відповідно до пункту 6 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, зокрема, частина друга статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 9, ст. 58; 2006 р., № 1, ст. 18). Пунктом 3 частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання встановлення доплат, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у 2025 році" від 02.07.2025 №793 визначено, що особі, яка є отримувачем доплати до набрання чинності цією постановою, виплата доплати припиняється, якщо особа на дату перевірки сплачує (сплачують на користь неї) ЄСВ в іншому населеному пункті, крім населеного пункту, якому надано статус гірського (крім осіб, які фактично проживають в населеному пункті, якому надано статус гірського), що підтверджується документально особою та/або на підставі інформації, наданої органами Пенсійного фонду України. Згідно з індивідуальними відомостями на застраховану особу, позивач на дату звернення працює в КНП "Центральна міська лікарня м. Борислава" Бориславської міської ради, яке зареєстроване за адресою: 82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Куліша, 41, тобто сплата ЄСВ відбувається в населеному пункті, якому не надано статус гірського.
Суд зазначає, що абзацом 9 пункту 6 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19.11.2024 №4059-IX (далі – Закон України "Про Державний бюджет України на 2025 рік") установлено, що у 2025 році застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, зокрема, частина друга статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 9, ст. 58; 2006 р., № 1, ст. 18).
На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України 02.07.2025 прийнято постанову №793 "Деякі питання встановлення доплат, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні, у 2025 році", підпунктом 2 пункту 1 якої установлено, що особі, яка вперше звертається за призначенням пенсії або державної допомоги, доплата встановлюється, якщо особа на дату звернення:
фактично проживає не менше шести місяців підряд або працює на території населеного пункту, якому надано статус гірського;
не перебуває за кордоном;
не сплачує (не сплачують на користь неї) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в іншому населеному пункті, крім населеного пункту, якому надано статус гірського (крім осіб, які фактично проживають в населеному пункті, якому надано статус гірського), що підтверджується документально особою та/або на підставі інформації, наданої органами Пенсійного фонду України.
Також, абзацом 9 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" від 03.12.2025 №4695-IX (далі – Закон України "Про Державний бюджет України на 2026 рік") установлено, що у 2026 році застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, зокрема, частина друга статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 9, ст. 58; 2006 р., № 1, ст. 18).
На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України 18.02.2026 прийнято постанову №225 "Деякі питання встановлення доплат, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні, у 2026 році"" (далі – Постанова №225), підпунктом 2 пункту 1 якої установлено, що особі, яка вперше звертається за призначенням пенсії або державної допомоги, доплата встановлюється, якщо особа на дату звернення:
фактично проживає не менше шести місяців підряд або працює на території населеного пункту, якому надано статус гірського;
не перебуває за кордоном;
не сплачує (не сплачують на користь неї) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в іншому населеному пункті, крім населеного пункту, якому надано статус гірського (крім осіб, які фактично проживають в населеному пункті, якому надано статус гірського), що підтверджується документально особою та/або на підставі інформації, наданої органами Пенсійного фонду України.
З такого правового регулювання випливає, що у період воєнного стану у 2025 та 2026 році здійснюється доплата до пенсії особам, які проживають чи працюють на території населених пунктів, віднесених до гірських, якщо вони вперше звертаються за призначенням пенсії, фактично проживають чи перебувають на територіях таких населених пунктів не менше шести місяців, не перебувають за кордоном та не сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в іншому населеному пункті, крім населеного пункту, якому надано статус гірського (крім осіб, які фактично проживають в населеному пункті, якому надано статус гірського), що підтверджується документально особою та/або на підставі інформації, наданої органами Пенсійного фонду України.
Водночас, Конституційний Суд України неодноразово висловлював чітку правову позицію щодо неприпустимості внесення змін до інших законів через Закон про Державний бюджет України.
В Рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 Конституційний Суд України зазначив, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки це створює протиріччя у законодавстві та може призвести до скасування або обмеження прав і свобод громадян.
Також у Рішенні №10-рп/2008 від 22.05.2008 Конституційний Суд України підкреслив, що внесення змін до законів України через закон про Державний бюджет, зокрема щодо статусу суддів, оплати праці та інших соціальних гарантій, є неконституційним, оскільки це призводить до звуження обсягу раніше встановлених гарантій.
Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини рішення від 28 серпня 2020 року №10-р/2020 зазначав, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007). Крім того, виходячи з того, що предмет регулювання Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс), так само, як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, що обумовлено положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України в Рішенні від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію або скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України (абзац восьмий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). Ураховуючи викладене, скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.
Суд зауважує, що Закон України "Про Державний бюджет України" є актом щорічної дії, який визначає основні показники доходів і видатків державного бюджету, а також напрями бюджетної політики на відповідний рік. Змістовно цей закон має обмежене регулююче призначення й не може використовуватись як засіб для внесення змін до чинного законодавства, тим більше до законів, які встановлюють права, обов`язки та гарантії громадян.
Відповідно до статей 6, 8, 19 та 92 Конституції України, законодавство України має відповідати принципам верховенства права, стабільності та юридичної визначеності. Зокрема, положення статті 92 Основного Закону чітко визначають, що виключно законами України визначаються права і свободи громадян, гарантії цих прав і свобод, а також основи соціального захисту.
Отже, положення пункту 6 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", як і положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" відповідно до яких встановлено, що у 2025 та 2026 році частина 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України фактично змінює зміст вказаної норми спеціального закону, надаючи уряду повноваження визначати порядок і розміри підвищення пенсій громадянам, які проживають у гірських населених пунктах.
Окрім того, суд звертає увагу, що у оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ у Вінницькій області покликається на Закон України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" та Постанову №793.
При цьому, суд наголошує, що Постанова №793, на яку покликається відповідач, не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки така була прийнята з метою регулювання питань встановлення доплат, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні", у 2025 році, в той час як позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про встановлення підвищення до пенсії 02.01.2026. 
Водночас, на момент звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії та прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, Кабінет Міністрів України не прийняв жодного нормативно-правового акта на виконання пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", а Постанова №225, яка врегульовує питання встановлення доплат, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" у 2026 році, була прийнята лише 18.02.2026, тобто така не існувала станом на дату виникнення спірних відносин, а тому не може бути застосовна до спірних правовідносин.
При цьому, як вже зазначалося судом позивач до заяви про перерахунок пенсії долучила довідку від 30.12.2025 №1304 та посвідчення особи, яка проживає на території гірського населеного пункту від 11.07.2024 №001937.
У відповідності до довідки Делятинської територіальної громади №1304 від 30.12.2025 ОСОБА_1 фактично проживає на території населеного пункту, якому надано статус гірського – село Заріччя Надвірнянського району Івано-Франківської області з 10.07.2024 по час видачі такої довідки (а.с.39).
Окрім цього, згідно з Витягом з реєстру територіальної громади №2026/000054718 від 02.01.2026 ОСОБА_1 з 10.07.2024 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).
Таким чином суд приходить до висновку про порушення відповідачем права позивача на отримання підвищення до пенсії в розмірі 20%, як особі, яка працює на території гірського населеного пункту відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".
Щодо вимоги зобов`язального характеру про здійснення перерахунку пенсії з моменту первинного звернення в частині "доплати за проживання в гірському населеному пункті" відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. 
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. 
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
За змістом абзаців 1 та 2 частини 4 статті 45 Закону №1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Судом встановлено, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії 02.01.2026.
З урахуванням обставин справи та з метою належного поновлення прав позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 08.01.2026 року №092350008525 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині "доплати за проживання в гірському населеному пункті" відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" з 01.01.2026.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в загальному розмірі 2 662,40 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція ID: 0361-4330-1984-5809 від 09.03.2026 (а.с.1).
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина 1 статті 139 КАС України).
При цьому, Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою суду від 31.03.2026 постановив заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору задовольнити та повернути зараховані до спеціального фонду державного бюджету України кошти в розмірі 1331,20 гривень, сплачені згідно із квитанцією про сплату за №0361-4330-1984-5809 від 09.03.2026 (а.с.31-32).
Відтак, у спірному випадку, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1331,20 гривень.
Сторонами не подано будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 08.01.2026 року №092350008525 про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (адреса: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21102, код ЄДРПОУ – 13322403) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 ) в частині "доплати за проживання в гірському населеному пункті" відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" з 01.01.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (адреса: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21102, код ЄДРПОУ – 13322403) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;
відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України У Вінницькій області, адреса: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21102, код ЄДРПОУ – 13322403.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.