ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	Львів	Справа № 140/12351/21 пров. № А/857/40749/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення (суддя – Сорока Ю.Ю., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м.Луцьк, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №140/12351/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив: 

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років позивачу з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від _ липня 2021 року №ХА 16190 у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення; 2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від _ липня 2021 року №ХА 16190 у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням раніше виплачених сум). 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статей 43 і 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09 квітня 1992 року №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017року №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою з 01 квітня 2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від _липня 2021 року №ХА 16190. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статей 43 і 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09 квітня 1992 року №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 року №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від _липня 2021 року №ХА 16190. 
Це рішення суду набрало законної сили. 
На адресу суду першої інстанції 06.08.2025 від позивача надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 02.12.2021 у справі №140/12351/21 із зобов`язання на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 314883,85 грн.. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі №140/12351/21 - відмовлено. 
З цією ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Позивач подав уточнюючу апеляційну скаргу. Вважає апелянт, що при винесенні вищевказаної ухвали суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано зміни у процесуальному законодавстві, а саме, що з 19 грудня 2024 року законодавцем шляхом внесення змін до КАС України Законом № 4094-ІХ унормовано питання невиконання суб`єктом владних повноважень судових рішень. Так, нормою ч. 3 ст. 378 КАС України законодавець прямо передбачає єдиний варіант зміни способу виконання, який був спершу заявлений до суду та відображений в рішенні (у спірному випадку «зобов`язати здійснити перерахунок та виплату») виключно на «стягнення». Отож, зміна способу не може вважатися прийняттям нового рішення. З метою виконання рішення суду відповідач самостійно розрахував різницю у розмірі 314883,85 грн та відобразив це в окремому письмовому документі. Тому зазначення саме цієї суми, як предмету стягнення, узгоджується з позицією відповідача - як існування в цілому, так і її розмір. На виконання рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, нарахована сума доплати до теперішнього часу не виплачена. Отже, рішення суду у справі більше ніж протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, не було виконано в повному обсязі. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 18.09.2025 та прийняти нову постанову, якою заяву про встановлення або зміну способу або порядку виконання судового рішення задовольнити повністю. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задоволити частково. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу від 18.09.2025 з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що заява позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення є не обґрунтованою, зміна способу і порядку виконання судового рішення, запропонована заявником, фактично змінить по суті рішення, оскільки буде змінено обраний спосіб захисту прав позивача. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апеляційної скарги із врахуванням норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне. 
Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі №140/12351/21, яке набрало законної сили 05.01.2022, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити (з урахуванням раніше виплачених сум) з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статей 43 і 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09 квітня 1992 року №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30 серпня 2017 року №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 від _липня 2021 року №ХА 16190. 
Згідно відповіді ГУ ПФУ у Волинській області від 03.07.2025 за №0300-0202-8/43366 повідомлено представника позивача, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі №140/12351/21, яке набрало законної сили 05.01.2022, позивачу проведено перерахунок пенсії. Виплата пенсії, з урахуванням рішення суду, проводиться з лютого 2022 року. Розмір пенсії склав 14479,68 грн. Нараховані кошти на виконання рішення суду за період з 01.04.2019 по 31.01.2022 в сумі 187348,18 грн підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України. Черговість виплат на виконання рішення суду визначається датою набрання ними законної сили. До листа додано розрахунок суми, що підлягає виплаті згідно рішення суду від 02.12.2021 по справі №140/12351/21, згідно з яким сума боргу, що підлягає до виплати всього складає 187348,18 грн (а.с.56, 56-зв.). 
Отже, станом на час виникнення спірного питання, пенсія позивача перерахована і виплачується згідно з рішенням суду, однак невиплаченою залишається доплата, яка виникла як заборгованість за попередні періоди з 01.04.2019 по 31.01.2022 в сумі 187348,18 грн.. 
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що згідно із частиною 1 статті 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. 
Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Апеляційний суд враховує, що під встановленням способу або порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення. При цьому встановлення способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті, самого судового рішення. 
Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується під час виконання судового рішення. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення дій боржником (державним виконавцем). Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.
Для встановлення способу чи порядку виконання судового рішення обставиною, що перешкоджає його виконанню, є те, що в судовому рішенні не визначено способу та порядку виконання судового рішення. 
19.12.2024 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” від 21.11.2024 №4094-IX (далі - Закон №4094-IX), відповідно до якого у статті 378 КАС України частину третю доповнено абзацом другим такого змісту: “Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат”. 
Отже, з 19 грудня 2024 року статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили. При чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат. 
Як слідує з матеріалів справи, звертаючись до суду 06.08.2025 із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, позивач просить змінити рішення суду від 02.12.2021 у справі №140/12351/21 із зобов`язання на стягнення з ГУ ПФУ у Волинській області на користь ОСОБА_1 різницю між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 314883,85 грн.. 
У той же час, матеріали справи не містять доказів, що сума боргу після проведення перерахунку пенсії позивача за розглядуваний період становить 314883,85 грн.. 
Так, Головне управління ПФУ у Волинській області листом від 03.07.2025 повідомило представника позивача, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі №140/12351/21 нараховані кошти на виконання рішення суду за період з 01.04.2019 по 31.01.2022 в сумі 187348,18 грн підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були відсутні достатні та належні підстави для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №140/12351/21 на підставі ч.3 ст.378 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду за змістом прийнятого рішення відповідає фактичним обставинам справи. 
Проте, суд першої інстанції помилково зазначив в оскаржуваній ухвалу мотиви того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. 
Апеляційний суд зауважує, що зміна виконання судового рішення у спосіб із зобов`язання на стягнення не є створенням нового грошового зобов`язання, при умові, що сума заборгованості є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем. Зміна способу виконання рішення суду у відповідній частині є лише зміною невиконаного грошового зобов`язання у форму примусового грошового стягнення для ефективного забезпечення права особи, яка звернулася за судовим захистом. 
У розглядуваній ситуації суд апеляційної інстанції також зазначає, що статтею 381-1 КАС України передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу. 
Так, статтями 382-382-3 КАС України врегульовано питання щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, в тому числі в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат. 
Статтею 383 КАС України врегульовано питання щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. 
Колегія суддів зазначає про відсутність будь-яких відомостей про те, що до моменту подання позивачем заяви від 06.08.2025 про зміну способу і порядку виконання судового рішення застосовувались визначені статтями 382-382-3 і 383 КАС України заходи судового контролю за виконанням рішення суду від 02.12.2021, чи про те, що такі заходи були неефективними. 
При цьому, як уже було вказано вище, згідно матеріалів справи після проведеного перерахунку пенсії позивача на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі №140/12351/21 сума заборгованості за період з 01.04.2019 по 31.01.2022 становить 187348,18 грн., а не 314883,85 грн. як про це вказує позивач. 
Тобто, станом на час подання заяви позивача від 06.08.2025 про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 02.12.2021 у справі №140/12351/21 розмір грошової суми заборгованості не є узгодженим, а тому не може бути стягнена сума, яка визначена (розрахована) самостійно позивачем. 
За наведеного правового регулювання та обставин справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає до часткового задоволення, так як суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з невідповідністю його висновків обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому сформував помилкові висновки щодо підстав для відмови у задоволенні заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення, що у відповідності до вимог статті 317 КАС України є підставою для змінити оскаржуваної ухвали суду в частині мотивів щодо відмови у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316 317, 321, 322, 325, 328, 378 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №140/12351/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – змінити в частині мотивів щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення. 
У решта частині ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі №140/12351/21 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська