ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/192/26 Справа № 707/5142/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Суходольський О. М. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 травня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Хаткового А.В. та правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Хаткового А.В. на постанову Черкаського райсуду Черкаської обл. від 13.01.2026 р., якою ОСОБА_1 , який народився 
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Білозір`я, Черкаської обл.,
громадянина України, має середню         освіту, не одружений, проживає                  АДРЕСА_1 ,
визнано винним та притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 665,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 3.12.2025 р. о 23:32 год. в с. Білозір`я по вул. Гагаріна, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗІЛ, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2. 9 а) ПДР. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в ЧОПНД, висновок № 532, результат позитивний 0,41 ‰, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Хатковий А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясуваня фактичних обставин справи та невідповідністю фактичних обставин справи висновкам суду.
Суд формально, одностороннє підійшов до обставин справи і дослідження доводів захисника з приводу неналежності доказів.
Судом першої інстанції проігноровано, що до клопотання про закриття справи, захисником додано листок огляду сімейного лікаря від 8.12.2025 р., де за наслідками огляду сімейним лікарем призначено ОСОБА_1 лікування - спрей від болю в горлі Ангілекс, яким останній лікувався, лікування цим лікарським засобом може бути підтверджено свідками, але суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про допит свідків.
Доказів придбання лікарського засобу суду не надано, оскільки при купівлі лікарських засобів фіскальний чек жодним чином не підтвердить придбання лікарського засобу конкретною особою.
Судом зазначено, що відеодоказ є достатньо інформативним та фіксує повну картину розвитку подій, які стали підставою складання протоколу відносно ОСОБА_1 , однак зазначений відеозапис не є безперервним, після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , фактично відеозапис переривається на 27 хв., а які події відбувалися в цей період часу невідомо.
Важливо те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, чим був позбавлений можливості з`ясувати, що відбувалося протягом 27 хв., не дав змоги пояснити зазначене ОСОБА_1 .
Також, не надано оцінки доводам сторони захисту про те, що лікарем під час огляду не використано нового стерильного мундштука, лікар дістав з кейсу прилад з вбудованим мундштуком, що зафіксовано на відео.
Твердження ОСОБА_1 про користування лікарським препаратом Ангілекс проігноровано поліцейським, обставини перебування ОСОБА_1 під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції при проведенні огляду не перевірялися, не встановлювалося, що такі препарати впливали на увагу та швидкість реакції водія.
Право на участь в судовому засіданні є складовою права на захист, в порушення зазначеного права суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання захисника про перенесення розгляду та необґрунтовано сприйняв клопотання таким, що направлене на затягування розгляду, що, на думку захисника, може свідчити про упереджене ставлення.
Крім того, захисник надає суду апеляційної інстанції докази його перебування на лікарняному та просить дослідити їх під час апеляційного рогляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника Хаткового А.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, пояснення правопорушника ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Суд першої інстанції правильно встановив, що 3.12.2025 р. о 23:32 год. в с. Білозір`я по вул. Гагаріна, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом вантажним автомобілем ЗІЛ, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР. Огляд на стан сп`яніння проводився в ЧОПНД, висновок № 532, результат позитивний та склав 0,41 ‰, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР1 № 540221 від 14.12.2025 р. ( а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою, містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні; додатком до протоколу ЕПР 1 № 540221 від 14.12.2025 р. – роздрукованим чеком, тест № 3022 з результатом 0,50 ‰ (а. пр. 2); висновком № 532 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого виду сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.12.2025 р., в якому зазначений діагноз - алкогольне сп`яніння, 0,41 ‰ (а. пр. 3); актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , результат 0,50 ‰ (а. пр. 4); відеозаписом (а. пр. 6), долученими до матеріалів справи. 
На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про допущені порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді справи, однобічне, неповне з`ясування фактичних обставин справи та невідповідність фактичних обставин справи висновкам суду є необґрунтованими.
На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який також був досліджений і судом апеляційної інстанції, зафіксована зупинка вантажного автомобіля ЗІЛ працівниками поліції на патрульному автомобілі маяками червоного та синього кольорів, спілкування водія з поліцейськими, під час якого поліцейські запідозрили водія у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції розпакували спеціальний технічний прилад, водій продув спеціальний технічний прилад, поліцейські роздрукували чек з результатом 0,50 ‰. ОСОБА_1 не погодився з результатом та висловив бажання пройти огляд в ЧОПНД. В лікарні ОСОБА_1 був оглянутий лікарем та останнім, на підставі огляду та з використанням спеціального технічного приладу, складено висновок № 532 від 14.12.2025 р. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та встановлено діагноз алкогольне сп`яніння.
Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильним і не приймає до уваги доводи захисника про невідповідність процедури огляду лікарем водія на стан сп`яніння, будь-яких порушень процедури огляду або оформлення поліцейськими протоколу та матеріалів про адмінправопорушення, крім того відеозапис повністю узгоджується з протоколом про адмінправопорушення, не суперечить йому, що в свою чергу не може слугувати підставою для визнання протоколу неналежним доказом.
Стосовно доводів апеляції про те, що відеозапис не є безперервним, після зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , фактично відеозапис перервано на 27 хв., а які події відбувалися в цей період часу невідомо, то апеляційний суд зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 на місці зупинки проведено 14.12.2025 р. о 00:05 год., а в лікарні 14.12.2025 р. 00:30 год., переміщення з місця зупинки автомобіля до лікарні потребує часу, подорож поліцейських та водія ОСОБА_1 виконана в межах розумного часу, тому апеляційний суд не вбачає порушення вимог ст. 254 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є непереконливими.
Апеляційний суд погоджується також з тим, що суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання захисника про допит свідків, оскільки факт вживання або не вживання особою алкогольних напоїв свідками не доводиться, а стан сп`яніння визначається у встановленому законом порядку, зокрема шляхом проходження медичного огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованими та спростовуються даними відеозапису.
Обов`язки дієздатного громадянина, як суб`єкта правовідносин – це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють громадянина від виконання цих обов`язків, порушення відповідних заборон має наслідком відповідну юридичну відповідальність. 
Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог нормативно-правових актів, а навпаки працівники поліції притягнули винну особу до юридичної відповідальності.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим останній порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001 р.).
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову у зв`язку допущеними процедурними порушеннями є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.
Стосовно доводів апеляції про розгляд справи судом першої інстанції без участі правопорушника та його захисника, то апеляційний суд звертає увагу, що місцевий суд розглянув клопотання захисника та дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, тому що суду не було надано належних доказів поважності не явки та з урахуванням вимог ст. 268 КУпАП місцевий суд розглянув справу та ухвалив відповідне рішення, яке на переконання апеляційного суду ґрунтується на вимогах закону.
Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.
Апеляційний суд також звертає увагу, що працівники поліції та лікар двічі проводили огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів і в обох випадках результат був позитивний, а тому у апеляційного суду відсутні будь-які сумніви у встановленні фактичних обставин у справі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження. 
ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР. 
Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-яких доказів, які б могли переконати суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності відсутні та апелянтом суду апеляційної інстанції не надані. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.
Будь-яких доказів, які б могли переконати суд апеляційної інстанції про відсутність події та складу адмінправопорушення в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні та захисником суду апеляційної інстанції не надані. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Черкаського райсуду Черкаської обл. від 13.01.2026 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Хаткового А.В. – залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя      Белах А.В.