Справа № 711/6018/25
Номер провадження 1-кп/711/212/26

В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі колегії:
головуючого: судді –   ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 
судді ОСОБА_3 
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора – ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025250310000533 від 09.02.2025 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селище, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого механіком, комбайнером на СТОВ «Славута», особою з інвалідністю, учасником бойових дій не є, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, 
із участю в судовому розгляді:
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,
потерпілої – ОСОБА_9 
представника потерпілої – адвоката ОСОБА_10 

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 , 09.02.2025 близько 17 години 30 хвилин, підійшов до припаркованого біля будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Митницька, 7 автомобіля марки «Mazda CX-5», р.н. НОМЕР_1 , в якому знаходилась ОСОБА_9 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за № 26/2025 від 14.01.2025 строком на 90 діб до 09.05.2025 включно, відчинивши праву передню дверку, проник всередину вказаного автомобіля та сівши на його праве переднє сидіння, маючи на меті здійснити напад з метою заволодіння чужим майном, із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, тримаючи в правій руці «небезпечну бритву», приставив її до шиї ОСОБА_9 , яка в цей час сиділа на водійському сидінні та висловив вимогу їхати туди, куди він скаже. 
В свою чергу, потерпіла ОСОБА_9 , сприйняла дії ОСОБА_7 , поєднані з демонстрацією і використанням «небезпечної бритви», як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, усвідомлюючи, що останній застосує відносно неї вказаний предмет, наполягала на тому, щоб останній зупинив свої протиправні дії, у зв`язку з наявними на вулиці відеокамерами. 
Після чого, ОСОБА_7 , не припиняючи своїх протиправних дій, наніс один удар кулаком правої руки, в якій тримав «небезпечну бритву», в область лівої частини голови потерпілої, схопив своєю лівою рукою належний їй мобільний телефон марки «Apple Iphone 13», який вона тримала в своїх руках та почав його виривати, а в подальшому, з метою подолання опору потерпілої, яка намагалась захиститись та відмовлялась передати належне їй майно, ОСОБА_7 наніс їй ще один удар кулаком правої руки в область лівої частини голови та шляхом ривка заволодів вищевказаним мобільним телефоном. 
В свою чергу, потерпіла ОСОБА_9 , продовжуючи захищатись від нападу ОСОБА_7 , схопила його руку, в якій перебувала «небезпечна бритва», внаслідок чого пошкодила собі пальці лівої руки та вибігаючи з автомобіля вихопила у нього з рук свій мобільний телефон. 
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливу лівої лобної ділянки, подряпини 3, 4, 5 пальців лівої кисті, які відповідно до висновку експерта № 02-01/275 від 23.04.2025 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину у повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено у обвинуваченні, але від детальних показів відмовився у відповідності до ст.63 Конституції України.
Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення в ході судового розгляду доведено у повній мірі і дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.187 КК України – напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану.
До початку судового засідання потерпіла ОСОБА_9 надала до суду заяву про проведення судових засідання без її участі, претензій до обвинуваченого жодних не має, шкода відшкодована в повному обсязі. Просила цивільний позов залишити без розгляду, та врахувати при призначенні покарання, що між нею та обвинуваченим відбулось примирення та просить суворо останнього не карати та не позбавляти його волі.
Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленої потерпілої.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.
Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи викладене та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів. При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. 
Також суд враховує, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, неодноразово просив вибачення, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини. Також у судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він співпрацював з органами досудового розслідування, що не спростовано стороною обвинувачення.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, згідно якої - при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, у якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає добровільне перерахування на потреби Зброєних сил України внесену заставу в сумі 333080 грн.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також суспільну небезпеку злочинних діянь, яка визначається тим, що посягають на життя та здоровя людини, та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі. 
Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, надав правдиві свідчення про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, які повністю викривають його у вчинені злочину, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, в судовому засіданні неодноразово вибачався за вчинене, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілій, що свідчить про його щире каяття; працюючий; на обліку у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психічну допомогу у лікаря психіатра не одержував, характеризується виключно з позитивної сторони.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаних кримінальних правопорушеннях, суд дає оцінку не окремим вчинкам обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.
Покарання не повинно перевищувати міру суворості, яка є достатньою для утримання людей від злочинів. Мета покарання полягає не в суворості призначеного покарання. Однією з головних складових мети покарання є прагнення перешкодити винному знову завдати шкоду суспільству й утримати інших від вчинення тих самих дій. Тому на думку суду слід застосовувати тільки такі покарання, які при збереженні пропорційності зі злочинами залишали б найбільш сильне і найбільш тривале враження на свідомість людей.
Суворе покарання, яке не враховує особистість обвинуваченого, робить покарання абсолютно безрезультатним, бо вона знищує покарання як результат права. Аспекти покарання, його різні сторони повинні враховувати інтереси обвинуваченого. При всій своїй суворості кримінальні покарання не повинні викидати людину із суспільства, завдавати йому зайві страждання та муки.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своєї рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України.
За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та являються підставою для застосування ст. 69 КК України.
З урахуванням наведеного, враховуючи дані про особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти, призначивши йому основне покарання за ч. 4 ст. 187 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України. 
Виходячи з принципу гуманізму, суд вважає, що при зазначених вище обставинах призначення ОСОБА_7 навіть мінімального покарання у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної норми було б явно несправедливим.
Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , те, що дана особа має стійкі соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітній син та непрацездатні батьки – пенсіонери; має дві вищі освіти; офіційно працючий; раніше не судимий; займається суспільно корисною працею та має активну життєву позицію, добровільно відшкодував завдану потерпілій шкоду, а також позицію потерпілої про доцільність призначення останньому покарання без реального його відбування, яка хоч і не є визначальною, однак підлягає врахуванню;неодноразові подяки за благодійність, займається волонтерською діяльністю, враховуючи позитивні характеристики, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України. 
Судом також враховується посткримінальна поведінка обвинуваченого, який з моменту вчинення кримінального правопорушення і до цього часу не вчинив нового кримінального правопорушення, дотримувався належної процесуальної поведінки та з`являвся за викликом до суду, що беззаперечно свідчить про усвідомлення ним вчиненого, виправлення власної поведінки та доцільність, на ряду із іншими обставинами у сукупності, його звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Є також очевидним, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 , свідчить про відсутність підстав припускати, що він може повторно завдати шкоду суспільству чи іншим громадянам вчинивши будь-який злочин. У даному випадку пропорційність при призначені покарання за злочини, буде найбільш сильно і найбільш тривало впливати на обвинуваченого у випадку призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням від відбування покарання з випробуванням, при цьому залишаючи можливість державного осуду, у випадку вчинення будь-яких нових протиправних дій на протязі тривалого іспитового строку. Вказане покарання є мінімально необхідним і розумно достатнім. Відповідно призначене покарання, дасть можливість обвинуваченому переосмислити своє ставлення до життя, людей, суспільних відносин і буде ефективним заходом позитивного впливу на ОСОБА_7 .
З урахуванням положень ст.77 КК України, відсутні підстави застосовавати до ОСОБА_7 додаткове покарання визначене у санкції ч.4 ст.187 КК України у вигляді конфіскації майна.
Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в інший, передбачений законом спосіб.
14.02.2026 року ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесння застави.
17.02.2025 року заставодавцями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 внесено заставу за ОСОБА_7 та останній звільнений з під варти. Під час судового розгляду заставодавці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заявили усні клопотання про звернення застави на потреби ЗСУ після ухвалення остаточного рішення у справі.
Тому, до вступу вироку в законну силу необхідно залишити без змін запобіжний захід у вигляді застави з покладення обов`язків, визначені відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.02.2025 року.
Після вступу вироку в законну силу, грошові кошти у розмірі 183080 (сто вісімнадцять три тисячі вісімдесят гривень) гривень 00 копійок, які внесені заставодавцем ОСОБА_11 та у розмірі 150000 (сто пятдесят тисяч гривень) гривень 00 копійок, які внесені заставодацем ОСОБА_12 , на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2025 року (справа 712/1845/25, провадження 1-кс/712/814/25) на рахунок отримувача – ТУ ДСА в Черкаській області (код ЄДРПОУ 26261092 № UA888201720355269002000003652), перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України, а саме: UA843000010000000047330992708, код ЄДРПОУ 00032106, отримувач Національний Банк України.
У відповідності до ст.72 КК України підлягає до зарахування строк попереднього ув`язнення з 14.02.2026 року по 17.02.2026 року з розрахунку, один день попереднього увязнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
У відповідності до ст.124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, а саме: за висновок експерта СЕ-19/124-25/5663-ТВ «товарознавчі дослідження» - 1782 грн. 80 коп (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні вісімдесят копійок); за висновок експерта № КСЕ-19-25/15937-Д «дактилоскопічні дослідження» - 3183 грн 60 коп (три тисячі сто вісімдесят три гривні шістдесят копійок); за висновок експерта № КСЕ-19-25/15934-Д «дактилоскопічні дослідження» -3183 грн 60 коп (три тисячі сто вісімдесят три гривні шістдесят копійок); за висновок експерта № КСЕ-19-25/15931-Д «дактилоскопічні дослідження» - 3581 грн 55 коп (три тисячі п`ятсот вісімдесят одна гривня п`ятдесят п`ять копійок); за висновок експерта №КСЕ-19-25/15931-БД «молекулярно-генетичне дослідження» - 2929 грн 96 коп (дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень дев`яносто шість копійок). 
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує на підставі ст.100 КПК України. 
Керуючись ст.ст. 7, 22, 91, 92, 94, 100, 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком 5 років, без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку 3 (три) роки з покладанням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України. 
Згідно з положеннями п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_7 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У відповідності до ст.72 КК України зарахувати в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 14.02.2026 року по 17.02.2026 року з розрахунку, один день попереднього увязнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу залишити без змін запобіжний захід у вигляді застави з покладення обов`язків, визначений відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.02.2025 року.
Після вступу вироку в законну силу, грошові кошти у розмірі 183080 (сто вісімнадцять три тисячі вісімдесят гривень) гривень 00 копійок, які внесені заставодавцем ОСОБА_11 та у розмірі 150000 (сто пятдесят тисяч гривень) гривень 00 копійок, які внесені заставодацем ОСОБА_12 , на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2025 року (справа 712/1845/25, провадження 1-кс/712/814/25) на рахунок отримувача – ТУ ДСА в Черкаській області (код ЄДРПОУ 26261092 № UA888201720355269002000003652), перерахувати на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України, а саме: UA843000010000000047330992708, код ЄДРПОУ 00032106, отримувач Національний Банк України.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, а саме: за висновок експерта СЕ-19/124-25/5663-ТВ «товарознавчі дослідження» - 1782 грн. 80 коп (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні вісімдесят копійок); за висновок експерта № КСЕ-19-25/15937-Д «дактилоскопічні дослідження» - 3183 грн 60 коп (три тисячі сто вісімдесят три гривні шістдесят копійок); за висновок експерта № КСЕ-19-25/15934-Д «дактилоскопічні дослідження» -3183 грн 60 коп (три тисячі сто вісімдесят три гривні шістдесят копійок); за висновок експерта № КСЕ-19-25/15931-Д «дактилоскопічні дослідження» - 3581 грн 55 коп (три тисячі п`ятсот вісімдесят одна гривня п`ятдесят п`ять копійок); за висновок експерта №КСЕ-19-25/15931-БД «молекулярно-генетичне дослідження» - 2929 грн 96 коп (дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень дев`яносто шість копійок). Всього в сумі 14661 грн. 51 коп.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.
Речові докази по справі:
Предмет, схожий на небезпечну бритву; дзеркало заднього вигляду автомобіля; предмет, схожий на лезо; змив з внутрішньої поверхні пасажирської дверцяти, який поміщено до паперового конверту з відповідними написами; змив з підлокотника, який поміщено до паперового конверту з відповідними написами; змив з внутрішньої частини дверей, який поміщено до паперового конверту з відповідними написами; мікронакладення з передньої пасажирської дверцяти – здано до камери речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області – знищити після вступу вироку в законну силу;
мобільний телефон «Iphone 12 pro», який належить ОСОБА_7 ; мобільний телефон «Fly», який належить ОСОБА_7 ; банківська картка «Ощадбанк»; пара кросівок чорного кольору – здано до камери речових доказів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області (квитанція 8754) – після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_7 ;
DVD-R диск лазерного зчитування на якому містяться відеозаписи з камер спостереження системи «Безпечне місто»; DVD-R диск лазерного зчитування на якому містяться аудіозапис телефонного дзвінка потерпілої ОСОБА_9 на лінію «102»; СD-R диск лазерного зчитування на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину «Умань пиво», який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Володимира Великого 77/1; DVD-R диск лазерного зчитування на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Митницька 7 – приєднано до матеріалів кримінального провадження №12025250310000533 – залишити при матеріалах кримінального провадження;
Мобільний телефон «Iphone 13» на якому міститься оригінал відеозапису з події - повернуто на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – залишити власнику за належністю.
На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя:       ОСОБА_1 

Суддя ОСОБА_2 

Суддя ОСОБА_3