ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/21011/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.06.2025 №24840-21371/Б-02/8-0600/25 про відмову йому в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991 на підставі трудової книжки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати йому до трудового (страхового) стажу період роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991 в Суслівському хмелесовхозі, Носівському хмелесовхозі, реорганізованому в СФГ «Тетерів», здійснити перерахунок пенсії з 21.05.2025 з врахуванням такого страхового стажу та виплачувати її з 21.05.2025 з урахуванням перерахунку.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 21.05.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оскільки до розрахунку страхового стажу, необхідного для обчислення, призначення та виплати пенсії, не зараховано період його роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991 на різних посадах в Суслівському хмелесовхозі, який було перейменовано на Носівський хмелесовхоз та в подальшому реорганізовано в СФГ «Тетерівський». В рішенні про відмову у зарахуванні страхового стажу, яке відповідач оформив листом від 20.06.2025 № 24840-21371/Б-02/8-0600/25, вказано підставу відмови - порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (Інструкція), в частині порушення строку заповнення трудової книжки вперше не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Позивач вказує, що згідно довідки КУ «Трудовий архів Чуднівської міської ради» від 10.04.2023 № 05-04-Б/334-1 в архівному фонді СФГ «Тетерів» с. Носівки документи з кадрових питань за 1986 - 1990 роки на зберігання не надходили, тому підтвердити цей період роботи неможливо. Позивач не погоджується з рішенням відповідача щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991 року, вважає його протиправним та таким, що порушує його права.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Відповідач – ГУ ПФУ в Житомирській області, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому представник управління просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представник зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні та з 30.03.2023 отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До Управління надійшло звернення позивача від 21.05.2025 з питання пенсійного забезпечення. Листом Управління від 20.06.2025 № 24840-21371/Б-02/8-0600/25 позивачу була надана відповідь. Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , яку заповнено 16.07.2002 Селянським (фермерським) господарством «Тетерів», перший запис у ній внесено господарством про прийом на роботу 01.08.1988 до Суслівського Хмелесовхоза. Враховуючи викладене, до розрахунку страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.08.1988 по 30.06.1991 на підставі трудової книжки, оскільки записи внесено з порушенням вимог Інструкції. Записи, внесені до трудової книжки з порушенням вимог Інструкції, до страхового стажу не враховуються. Отже, відповідач вважає, що дії Управління є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.
Розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також дослідивши подані сторонами документи, суд встановив таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.03.2023 року.
21.05.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок пенсії та зарахування до страхового стажу період роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991 на різних посадах в Суслівському хмелесовхозі.
Листом від 20.06.2025 № 24840-21371/Б-02/8-0600/25 ГУ ПФУ в Житомирській області повідомило позивача, що страховий стаж, підтверджений документально, становить 35 років 9 днів. Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , яку заповнено 16.07.2002 Селянським (фермерським) господарством «Тетерів», перший запис у ній внесено зазначеним господарством про прийом на роботу 01.08.1988 до Суслівського Хмелесовхоза. Враховуючи викладене, до розрахунку страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності з 01.08.1988 по 30.06.1991 на підставі трудової книжки, оскільки записи внесено з порушенням вимог Інструкції №162.
Не погодившись з даним рішенням відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Особи мають право на призначення пенсії за віком, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV, після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу.
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Зі змісту наведених норм слідує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Як встановлено судом, підставою відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , яку заповнено 16.07.2002 Селянським (фермерським) господарством «Тетерів», стало те, що перший запис у ній внесено зазначеним господарством про прийом на роботу 01.08.1988, тобто записи внесено з порушенням вимог Інструкції №162.
Судом при наданні правової оцінки спірним правовідносинам було досліджено трудову книжку НОМЕР_1 , видану 16.07.2002, та встановлено, що позивач з 01.08.1988 по 16.07.2002 працював на різних посадах в Суслівському Хмелесовхозі, який було перейменовано на Носівський хмелесовхоз та в подальшому реорганізовано в СФГ "Тетерів".
Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі - Інструкція №162).
Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58).
Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.
Таким чином, позивач як особа, на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому неправильне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та незарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.
Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.
Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.07.2002 року, яка підтверджує факт роботи позивача у незараховані періоди, відповідачем безпідставно відмовлено у зарахуванні періоду роботи позивача з 01.08.1988 по 30.06.1991 до його страхового стажу.
Враховуючи наведене, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлене листом від 20.06.2025 №24840-21371/Б-02/8-0600/25, про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991; зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991 в Суслівському хмелесовхозі, Носівському хмелесовхозі згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 16.07.2002 року та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 21.05.2025. з врахуванням проведених виплат.
За нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на встановлені обставини, що підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову.
В зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, оформлене листом від 20.06.2025 №24840-21371/Б-02/8-0600/25, про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.08.1988 по 30.06.1991 в Суслівському хмелесовхозі, Носівському хмелесовхозі згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 16.07.2002 року, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з 21.05.2025, з врахуванням проведених виплат.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

08.05.26