ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 127/42016/24
провадження № 61-8671св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені академіка О. І. Ющенка,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Калинівський районний суд Вінницької області,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, у складі судді Бессараб Н. М., від 25 квітня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Міхасішина І. В., 
Сопруна В. В., Стадника І. М., від 09 червня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні імені академіка О. І. Ющенка (далі - Вінницька ОКПЛ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Калинівський районний суд Вінницької області, про оскарження бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
2. Позов  ОСОБА_1 обґрунтований тим, що відповідачем було отримано його заяву від 09 грудня 2024 року про проведення психіатричного огляду громадянина ОСОБА_2 .
3. У відповідь на цю заяву, він отримав письмову відповідь Вінницької ОКПЛ із роз`ясненням законодавства та повідомленням про можливість самостійно викликати бригаду швидкої допомоги або підрозділ поліції.
4.  ОСОБА_1 вважає, що в порушення статті 19 Закону України «Про звернення громадян» відповідач об`єктивно, всебічно та вчасно не перевірив його заяву; не забезпечив поновлення порушених прав; про результати перевірки заяви та суть прийнятого рішення не повідомив; не роз`яснив порядок оскарження прийнятого рішення; особисто не організував та не перевірив стан розгляду заяви та викладені у ній факти.
5. Вказує, що це призвело до порушення його прав, передбачених 
статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» та статтею 40 Конституції України. Крім того, порушено його інтереси та права, передбачені статтями 3 та 27 Конституції України, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, статтею 5 Закону України «Про психіатричну допомогу», статтею 7 Закону України «Про основи національної безпеки України», про гарантії держави щодо безпеки та обов`язок вживати заходи для запобігання ризикам у разі її загрози та загрози здоров`ю громадян.
6. Вважає, що відповідач замість того, щоб оцінити наявність і достатність підстав, перевірити викладені в заяві відомості, підтвердити їх або спростувати, лише надіслав відповідь, зі змісту якої вбачається, що заявлені ним вимоги не розглядались, рішення про проведення чи не проведення психіатричного огляду не приймалось, а викладені в заяві припущення не спростовані.
7. Враховуючи викладене, позивач просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у: необ`єктивному, невсебічному та невчасному розгляді та перевірці заяви від 09 грудня 
2024 року; незабезпеченні поновлення порушених прав викладених у заяві 
від 09 грудня 2024 року; неповідомленні про результати перевірки заяви 
від 09 грудня 2024 року та суть прийнятого рішення по її вимогам; не роз`ясненні порядку оскарження прийнятого за заявою рішення (викладене в листі відповідача № 01-2-24/2343 від 11 грудня 2024 року); не організації та не перевірці стану розгляду заяви від 09 грудня 2024 року; не перевірці фактів, викладених у заяві від 09 грудня 2024 року; не прийняття відповідачем в особі лікаря-психіатра рішення про проведення викладеного у заяві від 09 грудня 2024 року огляду чи його не проведення; ненадання запитуваної в запиті 
від 12 грудня 2024 року інформації про те, чи викладено у заяві від 09 грудня 2024 року відомості, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи вказаного у заяві тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; ненадання запитуваної в запиті 
від 12 грудня 2024 року інформації про те, чи повідомлялась (направлялась) інформація про письмову заяву від 09 грудня 2024 року особі, щодо якої вона була подана або іншим органам, установам чи закладам, що не входять до структури відповідача та кому і що саме, та в якій формі і ким; віднесення інформації викладеної в пунктів 1 та 4 запиту від 12 грудня 2024 року до інформації з обмеженим доступом; не зазначення у відповіді від 17 грудня 
2024 року № 29/1142 на запит від 12 грудня 2024 року порядку оскарження відмови в задоволенні запиту; не подання відповідачем в особі уповноваженого лікаря-психіатра заяви про проведення психіатричного огляду особи зазначеної в заяві від 09 грудня 2024 року у примусовому порядку до суду (в порядку Глави 10 ЦПК України), якщо добровільно це зробити не можливо; а також визнати протиправними лист (відповідь) відповідача 
№ 01-2-24/2343 від 11 грудня 2024 року та лист (відповідь) відповідача 
від 17 грудня 2024 року № 29/11420;
- зобов`язати відповідача вчинити дії: повідомити про результати перевірки заяви від 09 грудня 2024 року та суть прийнятого рішення по її вимогам; роз`яснити порядку оскарження прийнятого за заявою рішення (викладене в листі відповідача № 01-2-24/2343 від 11 грудня 2024 року); перевірити викладені в заяві від 09 грудня 2024 року факти (щодо достатності підстав для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність); прийняти в особі лікаря-психіатра рішення про проведення викладеного в заяві від 09 грудня 2024 року огляду, якщо викладені в ній відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; надати запитувану у запиті від 12 грудня 2024 року інформацію про те, чи викладено у заяві від 09 грудня 2024 року відомості, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність; надати запитувану у запиті від 12 грудня 2024 року інформацію про те, чи повідомлялась (направлялась) інформація про письмову заяву від 09 грудня 2024 року особі, щодо якої вона була подана або іншим органам, установам чи закладам, що не входять до структури відповідача та кому і що саме, та в якій формі і ким; зазначити та повідомити порядок оскарження відмови у задоволенні заяви; скасувати лист (відповідь) відповідача № 01-2-24/2343 від 11 грудня 2024 року та лист (відповідь) відповідача 17 грудня 2024 року № 29/1142, як протиправні рішення; подати в особі уповноваженого лікаря-психіатра заяву про проведення психіатричного огляду особи зазначеної в заяві від 09 грудня 2024 року у примусовому порядку до суду (в порядку Глави 10 ЦПК України), якщо добровільно це зробити не можливо, а в заяві від 09 грудня 2024 року достатньо підстав для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє або виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
8. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 січня 
2025 року позовну заяву ОСОБА_1  залишено без руху з метою надання документу про сплату судового збору за 21 вимогу немайнового характеру в сумі 20 348,16 грн.
9. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1  повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 09 січня 2025 року.
10. Постановою Вінницького апеляційного суду від 09 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  задоволено. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд, зокрема вказав, що визначений міським судом розмір судового збору в сумі 20 348,16 грн перевищує 5 відсотків річного доходу ОСОБА_1 , а крім того міський суд помилково вважав, що позивачем заявлено 21 вимогу немайнового характеру.
11. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 
2025 року позовну заяву ОСОБА_1  залишено без руху з метою надання документу про сплату судового збору в сумі 1 211,20 грн.
12. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 
2025 року позовну заяву ОСОБА_1  повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням ухвали цього суду від 22 квітня 2025 року.
13. Постановою Вінницького апеляційного суду від 09 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2025 року залишено без змін.
14. Ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 
2025 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 09 червня 2025 року мотивовані тим, що при винесенні ухвали від 22 квітня 2025 року про залишення позовної заяви без руху було враховано висновки Вінницького апеляційного суду, викладені у постанові від 09 квітня 2025 року у цій справі щодо судового збору. При цьому на підставі частини третьої статті 136 ЦПК України та частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» судом першої інстанції було зменшено ОСОБА_1 розмір судового збору за подання позову до 1 211,20 грн, однак і цей розмір судового збору позивачем не було сплачено.
15. Підставою повернення позовної заяви ОСОБА_1 суди вказали невиконання ним вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 червня 2025 року, направивши справу до суду першої інстанції для відкриття провадження.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
17. 07 липня 2025 року  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 червня 2025 року.
18. Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 ,витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 127/42016/24, які у серпні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
19. Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
20. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні питання про повернення позову.
21. Звертає увагу, що суд першої інстанції в ухвалі від 22 квітня 2025 року встановив строк для сплати судового збору і до спливу цього строку не мав підстав для повернення позову. 
22. Вважає помилковим висновок суду про те, що ним не було зазначено причин, які перешкоджали усунути недоліки позовної заяви, оскільки в заяві 
від 24 квітня 2025 року він вказував ці причини, зокрема відсутність коштів. 
23. Не погоджується із висновком судів про те, що ним недотриманого такого принципу цивільного судочинства, як добросовісність.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов
Обставини справи, встановлені судами
24. У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької ОКПЛ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Калинівський районний суд Вінницької області, про оскарження бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
25. Суди встановили, що предметом позову ОСОБА_1 є дві вимоги немайнового характеру, - визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії.
26. Згідно з довідками податкової служби про доходи за 2023 та 2024 роки ОСОБА_1 отримав у вказаних періодах доходи на суму 15 075 грн та 15 550 грн (відповідно), а у довідці ОСК його дохід за 2024 рік становить 
13 325 грн. За інформацією Козятинського управління Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості від 01 квітня 2024 року, Управління соціального захисту населення від 01 квітня 2024 року №201, Головного управління Пенсійного фонду України, Управління соціальної політики Козятинської міської ради від 11 грудня 2024 року № 2064 ОСОБА_1 у 2023 році не перебував на обліку у цих органах і будь-які виплати від них не отримував.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
27. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
28. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві, після її перегляду в апеляційному порядку, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
29. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
30. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
31. Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
32. Відповідно до абзацу першого частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
33. Згідно з абзацом першим частини другої статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
34. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя статті 185 ЦПК України).
35. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 910/10939/22 вказала, що одночасна відмова в задоволенні клопотання про зменшення суми судового збору (звільнення від його сплати) та визнання неподаною і повернення апеляційної скарги чи іншого процесуального звернення (у разі коли таке клопотання заявлено не в апеляційній скарзі, а в заяві про усунення недоліків апеляційної скарги) є невиправданим, оскільки у разі відмови в задоволенні клопотання про зменшення суми судового збору суд може продовжити заявнику строк для сплати судового збору. Тому в таких випадках суд має продовжити строк на усунення недоліків, а не одразу повертати апеляційну скаргу заявнику.
36. У розглядуваній справі:
- ухвалою суду першої інстанції від 22 квітня 2025 року позовну заяву  ОСОБА_1 залишено без руху з метою надання документу про сплату судового збору. Суд першої інстанції, встановив, що предметом позову є дві вимоги немайнового характеру, врахував майновий стан позивача, зменшив розмір судового збору за подання позову з 2 422,40 грн до 1 211,20 грн та встановив позивачу строк для усунення цих недоліків - п`ять днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху;
- вказану ухвалу суду було доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 22 квітня 2025 року о 18:29 годині, а отже, з урахуванням положень частини шостої статті 272 ЦПК України, встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви спливав 28 квітня 2025 року;
- 24 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій повідомив, що визначений судом розмір судового збору перевищує 5% його річного доходу та просив звільнити його від сплати судового збору або встановити розмір судового збору, який є адекватним ситуації, надавши додатковий строк для сплати судового збору;
- отримавши вказану заяву позивача, суд першої інстанції ухвалою 
від 25 квітня 2025 року, тобто до закінчення строку на виконання ухвали 
від 22 квітня 2025 року, визнав позовну заяву неподаною та повернув її ОСОБА_1 .
37. Таким чином, суд першої інстанції постановив ухвалу, якою одночасно фактично відмовив у задоволенні заяви позивача від 24 квітня 2025 року (про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру та надання додаткового строку для сплати судового збору) і передчасно повернув позовну заяву до спливу строку встановленого в ухвалі від 22 квітня 2025 року для усунення недоліків.
38. При цьому суд не вирішив питання про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви у зв`язку з відмовою в задоволенні заяви позивача від 24 квітня 2025 року та не обґрунтував підстав ненадання додаткового строку для сплати судового збору, про що просив заявник.
39. Внаслідок цього позивач був позбавлений можливості дізнатись про те, що йому відмовили у задоволенні його заяви та, відповідно, не зміг сплатити судовий збір і усунути недоліки позовної заяви.
40. За цих обставин висновки суду першої інстанції, з якими погодився апеляційний суд, про наявність підстав для повернення позовної заяви є передчасними.
41. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
42. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
43. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі 
(частина шоста статті 411 ЦПК України).
44. З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржені ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
45. Колегією суддів не встановлено підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, як того просив заявник, оскільки ОСОБА_1 не наведено достатніх мотивів та аргументів для такої передачі. Наведені заявником обґрунтування у розумінні частини п`ятої 
статті 403 ЦПК України не є тими обставинами, що містять виключну правову проблему, вирішення якої є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, а тому у задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.
Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 
2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 09 червня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Сердюк В. В. Шипович