Справа № 161/4084/26
Провадження № 2/0158/619/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

06 травня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Костюкевича О.К.,
при секретарі – Хмілевській І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.07.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22031000137778.
15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/21, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило на користь ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором № 22031000137778 від 23.07.2019 року, укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 . 
Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість в загальній сумі 26435,16 грн., з яких: 14730,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7,12 грн. - заборгованість за відсотками, 11697,72 грн. – заборгованість по комісії, а також судові витрати. 
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.03.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
20.03.2026 року представником відповідача – адвокатом Лохманом Сергієм Олександровичем до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені вимоги не визнає. Вказує, що умови договору є несправедливими, процентні ставки завищеними, встановлено вимогу непропорційно великої суми компенсації. Окрім того зазначає, що в даній справі сплив строк позовної давності, позивач не надав доказів, які б підтверджували перерахування коштів відповідачу за кредитним договором, а також не долучено детального розрахунку заборгованості. Вважає, що відсутні підстави для нарахування процентів та комісії. Посилаючись на викладене в задоволенні позову просить відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 23.07.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22031000137778. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надає Позичальнику споживчий кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором.
Крім того, судом встановлено, що 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/21, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило на користь ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором № 22031000137778 від 23.07.2019 року, укладеним між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 . 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року, вбачається, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 22031000137778 від 23.07.2019 року в сумі 26435,16 грн., з яких: 14730,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7,12 грн. - заборгованість за відсотками, 11697,72 грн. – заборгованість по комісії, а також судові витрати.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір № 22031000137778 від 23.07.2019 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
Зокрема, у Кредитному договорі сторонами чітко обумовлено розмір, порядок нарахування та сплати позичальником (відповідачем) відсотків за користування кредитом, їх загальна сума, реальна річна процентна ставка та орієнтована загальна вартість кредиту, а також строк кредитування, що у своїй сукупності дозволяло відповідачу розуміти сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним та його складовими.
А тому, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що АТ «Банк Кредит Дніпро» при укладенні Договору з ОСОБА_1 не дотрималося вимог передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження умов кредитування суд до уваги не приймає.
Факт користування кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 23.07.2019 по 15.12.2021. Крім того, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач ОСОБА_1 частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів за ним.
Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що нараховані проценти є несправедливими, суд вважає необґрунтованими, оскільки перед укладанням Кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами та розміром процентної ставки, та його умови не оспорював.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Частина 5 вказаної статті Закону передбачає, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Вимог про визнання Кредитного договору або окремих його умов недійсними відповідач не пред`являв.
Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із первісним кредитором, якщо дійсно вважав розмір процентної ставки несправедливою умовою, натомість він погодив зі своєї сторони такі умови Договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Отже, підписавши Кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені кредитним договором.
Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, оскільки спірні правовідносини виникли на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а відповідно до п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України на цей період строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, були продовжені на строк дії такого карантину. У той же час, на час завершення карантину, а відтак і припинення дії положень п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, продовжували діяти (і діють на даний час) положення п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. За наведених обставин, позивачем не пропущено строк на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права.
З огляду на вищенаведене, доводи представника відповідача без належних та допустимих доказів не спростовують факту укладення кредитного договору та отримання відповідачем позичених коштів від кредитора, та, відповідно, утворення заборгованості за кредитним договором.
Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, основну суму боргу в добровільному порядку не повертає, суд вважає, що у позивача виникло право на стягнення заборгованості за вказаним договором у розмірі 14737,44 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14730,32 гривень, заборгованості за процентами в розмірі 7,12 гривень.
Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 11697,72 грн., суд зазначає наступне.
За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16.
Також, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Враховуючи наведені правові висновки, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні нарахованої комісії, оскільки такі вимоги є необґрунтованими. 
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Частиною 1 статті 141 ЦПК України, визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
На підставі вищевикладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1484,27 грн. (14737,44 /26435,16 грн. х 2662,40 грн.).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача, його представником надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 1951,22 грн. (3500 грн. х 14737,44 /26435,16 грн.).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 207, 526, 527, 628, 629, 638, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, суд, -\

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 22031000137778 від 23.07.2019 року у розмірі 14737 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 44 коп.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) грн. 27 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1951 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 22 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 43453613, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8.
Представник позивача – Жабченко Тетяна Миколаївна, адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача – адвокат Лохман Сергій Олександрович, адреса: вул. Шопена, 22, офіс 60, м. Луцьк, РНОКПП: НОМЕР_2 .
Текст рішення складений 06.05.2026 року.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич