справа № 208/13610/25
провадження № 2/208/3108/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського в складі судді Подкопаєвої І.А., за участю секретаря судового засідання – Компанієць І.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Заводського районного суду міста Кам`янського в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, за змістом якої просить стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2028 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що сторони з 20.04.2007 року по 19.02.2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі, у шлюбі народились: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття дітьми, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після досягнення сином повноліття, стягнення аліментів з відповідача на його утримання припинилось, в добровільному порядку відповідач також матеріальну допомогу на утримання дитини, яка навчається, не надає. 
На теперішній час син є учнем 2 - ого курсу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, бюджетної форми навчання, стипендію не отримує, повністю перебуває на утриманні позивача.
Позивачка не має можливості тільки за особисті кошти надавати сину все необхідне в період навчання, відповідач є працездатним, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, за станом здоров`я не перебуває на лікарняному обліку і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання. 
З огляду на вказані обставини позивачка просить стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина на період його навчання аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А..
Ухвалою від 17.07.2025 року позовна заява залишена без руху, надано строк для усунення недоліків. 
26.11.2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали від 17.07.2025 року.
Ухвалою від 06.01.2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В підготовче засідання, призначене на 10.02.2026, відповідач не з`явився, відомості про його належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні, поштове відправлення з судовою повісткою повернулось на адресу суду без вручення адреса із зазначенням причини повернення – «за закінченням терміну зберігання», підготовче засідання відкладено на 05.03.2026 року о 08 годині 30 хвилин.
24.02.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову частково заперечував, зокрема не погоджується із заявленим розміром аліментів, оскільки стягнення 1/3 частини заробітку на утримання однієї дитини, призведе до надмірного стягнення з нього коштів і нерівноцінного утримання іншої спільної із позивачем неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання сина, що продовжує навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу).
В підготовче засідання, призначене на 05.03.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач подала клопотання про витребування інформації про джерела та суми отриманих доходів відповідачем та третьої особи - сина, що продовжує навчання. 
Ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання 05.03.2026, клопотання позивача задоволено, витребувано інформацію про джерела та суми отриманих доходів відповідача та третьої особи шляхом безпосереднього доступу суду до відповідного реєстру.
Підготовче засідання, призначене на 08.04.2026, знято з розгляду в зв`язку із перебуванням судді у відрядженні.
В підготовче засідання, призначене на 27.04.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. 
Ухвалою від 27.04.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті, встановивши загальний порядок дослідження доказів.
В судове засідання, призначене на 20.05.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. 
Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами.
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 20.04.2007 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 121, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 20.04.2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_6 , дружини - ОСОБА_6 (а.с. 6).
Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19.02.2018 року у справі № 208/4492/17 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, позов задоволено, шлюб розірвано (а.с. 7 - 8). 
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є батьками:
- повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 17.09.2007 року Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 763 (а.с. 9);
- неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом про народження № 960, складеним 13.11.2012 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 45).
В провадженні Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до досягнення повноліття дітьми, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 66).
ОСОБА_7 в зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим 07.11.2020 року Південним районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 4). 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки, виданої деканом механіко – математичного факультету Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, від 03.09.2025 року за вихідним № 641 ОСОБА_3 дійсно є студентом 2 – ого курсу денної форми здобуття вищої освіти. Наказ про зарахування на навчання № 798с від 13.08.2024 року. Навчання проводиться за кошти фізичної особ. Термін навчання: 01.09.2024 - 30.06.2028 року (а.с. 11).
ОСОБА_3 не працює, дохід не отримує, що підтверджується Відповіддю № 2423604 від 05.03.2026 року з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (а.с. 53).
ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОККО - ЛАЙТ» на посаді оператора АЗС та отримала заробітну плату за 2025 рік у сумі 324 202,64 гривень, за січень 2026 року - у сумі 33 091,14 гривень, що підтверджується Довідкою про заробітну плату та інші прибутки січень 2025 – січень 2026 (а.с. 65).
ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_4 від 22.09.2023 року (а.с. 46) і проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_5 .
За 2025 рік розмір виплати військовослужбовцям склали 330 935,84 гривень, за січень 2026 року - 23 333,9 гривень, що підтверджується Відповіддю № 2423582 від 05.03.2026 року з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (а.с. 52).
Суд, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).
Аналогічне положення міститься і у статті 4 ЦПК України. 
Відповідно до статті 18 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Правовідносини щодо утримання батьками своїх повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України.
Згідно з частинами першою - третьою статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року).
Згідно частиною першою – другою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша – третя статті 89 ЦПК України).
Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що ОСОБА_3 досяг повноліття, продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, він проживає із матір`ю, наявний розмір стипендії та доходу матері дитини не можуть в повній мірі забезпечити її потреби на проживання та навчання.
Натомість відповідач є особою працездатного віку, проходить військову службу та отримує дохід у формі грошового забезпечення військовослужбовця у сумі понад 23 000 гривень на місяць, частково визнав позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), має на утриманні неповнолітню доньку – ОСОБА_4 , відтак може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. 
Також суд бере до уваги, що обов`язок батьків утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини, тому виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби сина сторін, з урахування вимог статті 182 СК України суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду з позовними вимогами, а саме з 20.10.2025 року і до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 - річного віку.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами статті 141 ЦПК України.
Частинами першою, шостою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 131 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Так, позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (далі – Закон України № 3674- VI).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 3674- VI судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (частина перша статті 3 Закону України № 3674- VI).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду: 1) позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Закон України «Про державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року у статті 7 встановив, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3 028 гривень.
Пункт 3 частини першої статті 176 ЦПК України зазначає, що ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. 
Отже, вимога про стягнення аліментів підлягає грошовій оцінці та, з огляду на це, є майновою вимогою, розмір якої становить ціну позову. 
Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача з 20.10.2025 року. Розмір доходу Відповідача за жовтень 2025 року – січень 2026 року становить 120839,05 грн. Отже, ціна позову у справі про стягнення аліментів складає 20139,84 гривень (120839,05 грн х 6 міс.). 
За подання до суду позовної заяви сплаті підлягав судовий збір у сумі 1 211,2 гривень (20139,84 грн. х 1% = 201,4 грн, але не менше 1 211,2 грн та не більше 15 140 грн).
Відповідач доказів звільнення його від сплати судового збору, клопотань про звільнення від сплати судового збору або зменшення його розміру суду не надав.
Тому, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, який мав бути сплачений позивачем, за подання до суду позовної заяви майнового характеру у сумі 1 211,2 гривень.
Керуючись статтями 3, 5, 12, 13, 141, 263 – 265, 268, 272 – 273 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20.10.2025 року і до закінчення навчання (30.06.2028 року), але не довше ніж до досягнення 23 - річного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://zv.dp.court.gov.ua/sud0415/
Рішення суду знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 ; 
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_7 ;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_8 .

Суддя  І.А. Подкопаєва