ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/436/26 

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк», с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс», м. Переяслав-Хмельницький Київської області, 
про стягнення 1 291 241,39 грн.,

за участю представників: 
від позивача: Іванюк О.М., адвокат, ордер серії СА №1119308 від 16.02.2026;
від відповідача: Муравський С.П., адвокат, довіреність вих.№86/04 від 11.05.2025;
СУТЬ СПОРУ:
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк», с. Піщане Золотоніського району Черкаської області (далі по тексту – СТОВ «Агрофірма «Маяк») 17.02.2026 через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача – Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс», м. Переяслав-Хмельницький Київської області (далі по тексту – ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс»), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача 
- 1 100 000,00 грн. боргу за Договором постачання №20/25 від 02.01.2025;
- 147 878,56 грн. пені, нарахованої за період з 21.02.2025 по 16.02.2026;
- 28 994,78 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з березня 2025 по січень 2026 року;
- 14 368,05 грн. 3% річних, нарахованих за період з 21.02.2025 по 16.02.2026;
- всі понесені позивачем судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Договору постачання №20/25 від 02.01.2025 протягом 2025 року СТОВ «Агрофірма «Маяк» поставило ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» деревну тріску на загальну суму 1 929 700,00 грн. за видатковими накладними № 14 від 04.01.2025, № 15 від 06.01.2025, № 16 від 07.01.2025, № 126 від 08.01.2025, № 127 від 09.01.2025, № 135 від 25.01.2025, № 167 від 27.01.2025, №200 від 29.01.2025, № 248 від 08.02.2025, № 254 від 10.02.2025, № 255 від 12.02.2025, № 1708 від 19.08.2025, № 1718 від 22.08.2025, № 1729 від 25.08.2025, № 1765 від 27.08.2025, № 2133 від 21.10.2025 та Товарно-транспортними накладними. В порушення умов Договору відповідач не виконав на себе взяті зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за поставлений товар, а лише частково здійснив оплату на загальну суму 829 700,00 грн., внаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.02.2026 відкрито провадження у справі №911/436/26 в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 23.03.2026.
Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача подати докази оплати за товар, поставлений за видатковими накладними № 14 від 04.01.2025, № 15 від 06.01.2025, № 16 від 07.01.2025, № 126 від 08.01.2025, № 127 від 09.01.2025, № 135 від 25.01.2025, № 167 від 27.01.2025, №200 від 29.01.2025, № 248 від 08.02.2025, № 254 від 10.02.2025, № 255 від 12.02.2025, № 1708 від 19.08.2025, № 1718 від 22.08.2025, № 1729 від 25.08.2025, № 1765 від 27.08.2025, № 2133 від 21.10.2025 (частина 2 ст. 74 ГПК України).
Ухвалою від 26.02.2026 задоволено заяву представника СТОВ «Агрофірма «Маяк» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
10.03.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача подав відзив на позовну заяву.
У відзиві відповідач зазначає, що заборгованість у розмірі 1 100 000,00 грн. утворилась не з прямої вини ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс», на підтвердження чого відповідач надає Бухгалтерську довідку №06-6 від 03.03.2026 про статистику наявної заборгованості держави Україна в особі ДП «Гарантований покупець» перед ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» у 2021-2026 роках.
Крім того, відповідач звертає увагу на положення п.10-5 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження», за яким тимчасово, на час дії воєнного стану в Україні зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень у виконавчих провадженнях у частині стягнення сум індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, 3 процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань, сплата яких передбачена договорами.
11.03.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на відзив.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.03.2026 підготовче провадження закрито, призначено справу №911/436/26 до судового розгляду по суті на 20.04.2026.
06.04.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача подав заяву про відшкодування/розподіл судових витрат позивача.
У судове засідання з розгляду справи по суті 20.04.2026 з`явились представники позивача та відповідача.
Розглянувши позов СТОВ «Агрофірма «Маяк» до ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» про стягнення 1 291 241,39 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд
УСТАНОВИВ:
відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. 
Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).
02.01.2025 між ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс» (покупець) та СТОВ «Агрофірма «Маяк» (постачальник) був укладений договір постачання №20/25 (далі – Договір), за умовами якого:
- постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність деревну тріску (далі – сировина), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити її в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1);
- номенклатура, найменування, асортимент, одиниця виміру, ціна сировини, що підлягає постачанню по даному договору, зазначені в протоколі погодження договірної ціни на сировину, який є невід`ємною частиною даного Договору (додаток №1) (п.1.2);
- передача-приймання сировини здійснюється за рахунок покупця або постачальника, за домовленістю сторін, місце доставки: склад покупця (п.4.1);
- терміни та обсяги поставок сировини визначені в протоколі погодження договірної ціни на сировину (п.4.8);
- за несвоєчасну оплату сировини покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,3% від суми неоплаченої сировини, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент заборгованості, за кожен день прострочення (п.5.3);
- цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2025. Закінчення терміну дії цього Договору. Закінчення терміну дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.8.1, 8.2).
Разом із договором сторони підписали додаток №1 (протокол погодження договірної ціни), за яким постачанню підлягає деревна тріска, за ціною 460,00 грн. з ПДВ за 1 куб.м.
Відповідно до п.3 Протоколу оплата Вартості предмету Договору, здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на таких умовах:
- оплата сировини, яка надійшла до 15 числа поточного місяця здійснюється до 20 числа поточного місяця.
- оплата сировини, яка надійшла до 25 числа поточного місяця здійснюється до 30 числа поточного місяця.
Строк та обсяги поставки сировини складає 3 календарні дні з моменту отримання постачальником усної заявки покупця на відповідну партію сировини (п. 4 Протоколу).
Укладений між сторонами договір за свою правовою природою є договором поставки. Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На виконання договору постачальник поставив, а покупець прийняв товар на загальну суму 1 929 700,00 грн., що сторонами не заперечується та підтверджується видатковими накладними, підписаними обома сторонами, а саме 
№14 від 04.01.2025 на суму 172 500,00 грн.,
№15 від 06.01.2025 на суму 172 500,00 грн.,
№16 від 07.01.2025 на суму 34 500,00 грн.,
№126 від 08.01.2025 на суму 57 500,00 грн.,
№127 від 09.01.2025 на суму 34 500,00 грн.,
№135 від 25.01.2025 на суму 257 600,00 грн.,
№167 від 27.01.2025 на суму 186 300,00 грн.,
№200 від 29.01.2025 на суму 43 700,00 грн.,
№248 від 08.02.2025 на суму 108 100,00 грн.,
№254 від 10.02.2025 на суму 117 300,00 грн.,
№255 від 12.02.2025 на суму 39 100,00 грн.,
№1708 від 19.08.2025 на суму 124 200,00 грн.,
№1718 від 22.08.2025 на суму 262 200,00 грн.,
№1729 від 25.08.2025 на суму 73 600,00 грн.,
№1765 від 27.08.2025 на суму 163 300,00 грн.,
№2133 від 21.10.2025 на суму 82 800,00 грн.
Крім того, факт перевезення та прийняття товару відповідачем підтверджується відповідними Товарно-Транспортними накладними, копії яких додані до матеріалів справи.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Сторони домовились, що оплата сировини здійснюється два рази на місяць: до 20 числа поточного місяця та до 30 числа поточного місяця (пункт 3 Протоколу погодження договірної ціни). Крім того, відповідно до ч.5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
Таким чином, суд встановив, що строк оплати за видатковою накладною 
№14 від 04.01.2025, настав 20.01.2025, а з 21.01.2025 настало прострочення;
№15 від 06.01.2025, настав 20.01.2025, а з 21.01.2025 настало прострочення;
№16 від 07.01.2025, настав 20.01.2025, а з 21.01.2025 настало прострочення;
№126 від 08.01.2025, настав 20.01.2025, а з 21.01.2025 настало прострочення;
№127 від 09.01.2025, настав 20.01.2025, а з 21.01.2025 настало прострочення;
№135 від 25.01.2025, настав 30.01.2025, а з 31.01.2025 настало прострочення;
№167 від 27.01.2025, настав 20.02.2025, а з 21.02.2025 настало прострочення;
№200 від 29.01.2025, настав 20.02.2025, а з 21.02.2025 настало прострочення;
№248 від 08.02.2025, настав 20.02.2025, а з 21.02.2025 настало прострочення;
№254 від 10.02.2025, настав 20.02.2025, а з 21.02.2025 настало прострочення;
№255 від 12.02.2025, настав 20.02.2025, а з 21.02.2025 настало прострочення;
№1708 від 19.08.2025, настав 01.09.2025, а з 02.09.2025 настало прострочення;
№1718 від 22.08.2025, настав 01.09.2025, а з 02.09.2025 настало прострочення;
№1729 від 25.08.2025, настав 01.09.2025, а з 02.09.2025 настало прострочення;
№1765 від 27.08.2025, настав 22.09.2025, а з 23.09.2025 настало прострочення;
№2133 від 21.10.2025, настав 30.10.2025, а з 31.10.2025 настало прострочення.
Відповідач частково оплатив поставлену сировину, на загальну суму 829 700,00 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними інструкціями
№2110 від 21.08.2025 на суму 124 200,00 грн.
№2117 від 25.08.2025 на суму 165 600,00 грн.
№2134 від 27.08.2025 на суму 93 800,00 грн.
№2196 від 04.09.2025 на суму 63 300,00 грн.
№2282 від 19.09.2025 на суму 100 000,00 грн.
№2528 від 24.10.2025 на суму 200 000,00 грн.
№2941 від 30.12.2025 на суму 82 800,00 грн.
Оплати визнаються позивачем та додатково підтверджуються випискою з особового рахунку АТ «Райффайзен Банк».
З огляду на те, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не оплатив поставлену сировину, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 100 000,00 грн. (1 929 700,00 грн. мінус 829 700,00 грн.) є документально підтверджена, законна та така, яку слід задовольнити повністю.
Суд дослідив та відхиляє доводи відповідача про те, що наявна заборгованість виникла не з прямої вини ТОВ «ЕПГ «Югенергопромтранс», а внаслідок наявної заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ТОВ «ЕПТ «Югенергопромтранс» у 2021-2026 роках.
Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 147 878,56 грн. пені за сукупний період з 21.02.2025 по 16.02.2026.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України 09.02.1999 №1-рп/99).
Протягом частини нарахування пені за спірним періодом діяли норми Господарського кодексу України, а тому під час такого нарахування, позивач мав враховувати положення ГК України.
Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором. 
Відповідно до п.5.3 Договору за несвоєчасну оплату сировини покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,3% від суми неоплаченої сировини, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент заборгованості, за кожен день прострочення
Суд звертає увагу, що конструкція «за кожен день прострочення», встановлена в п. 5.4 Договору є порядком нарахування пені, а не строком. Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 16.10.2024 у справі №911/952/22, застосування в тексті господарського договору формулювання «за кожен день прострочення» не можна вважати встановленням іншого, ніж визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України строку нарахування пені.
З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Суд, здійснивши власний розрахунок пені, не виходячи при цьому за межі граничного строку нарахування пені, а також періодів, заявлених позивачем,
Видаткова накладна	Строк оплати	Фактично сплачено, грн	Основний борг, грн	Період прострочення (в межах заявлених періодів)	Пеня, грн	
№14 від 04.01.25	20.01.25	 	172 500	не заявлено	-	
 	 	124 200,00 (ПІ №2110 від 21.08.25)	48 300	не заявлено	-	
 	 	48 300 (ПІ №2117 від 25.08.25)	0	не заявлено	-	
 	 	 	 	 	 	
№15 від 06.01.25	20.01.25	0	172 500	не заявлено	-	
 	 	117 300 (ПІ №2117 від 25.08.25)	55 200	не заявлено	-	
 	 	55 200 (ПІ №2134 від 27.08.25)	0	не заявлено	-	
 	 	 	 	 	 	
№16 від 07.01.25	20.01.25	0	34 500	не заявлено	-	
 	 	34 500 (ПІ №2134 від 27.08.25)	0	не заявлено	-	
 	 	 	 	 	 	
№126 від 08.01.25	20.01.25	0	57 500	не заявлено	-	
 	 	4100 (ПІ №2134 від 27.08.25)	53 400	не заявлено	-	
 	 	53 400 (ПІ №2196 від 04.09.25)	0	не заявлено	-	
 	 	 	 	 	 	
№127 від 09.01.25	20.01.25	0	34 500	не заявлено	-	
 	 	9900 (ПІ №2196 від 04.09.25)	24 600	не заявлено	-	
 	 	24 600 (ПІ №2282 від 19.09.25)	0	не заявлено	-	
 	 	 	 	 	 	
№135 від 25.01.25	30.01.25	0	257 600	не заявлено	-	
 	 	75 400 (ПІ №2282 від 19.09.25)	182 200	не заявлено	-	
 	 	182 200 (ПІ №2528 від 24.10.25)	0	не заявлено	-	
 	 	 	 	 	 	
№167 від 27.01.25 	20.02.25	0	186 300	21.02.25-21.08.25	не заявлено	
 	 	17 800 (ПІ №2528 від 24.10.25)	168 500	поза межами граничного строку нарахування	-	
 	 	82 800 (ПІ №2941 від 30.12.25)	85 700	14.02.26 -16.02.26	211,32	
№200 від 29.01.25	20.02.25	0	43 700	14.02.26 -16.02.26	107,75	
№248 від 08.02.25	20.02.25	0	108 100	21.02.25-21.08.25 	16 626,67	
№254 від 10.02.25	20.02.25	0	117 300	21.02.25-21.08.25 	18 041,70	
№255 від 12.02.25	20.02.25	0	39 100	21.02.25-21.08.25 	6013,90	
№1708 від 19.08.25	01.09.25	0	124 200	02.09.25-16.02.26	17 660,22	
№1718 від 22.08.25	01.09.25	0	262 200	02.09.25-16.02.26	37 282,68	
№1729 від 25.08.25	01.09.25	0	73 600	02.09.25-16.02.26	10 465,32	
№1765 від 27.08.25	22.09.25	0	163 300	14.02.26 -16.02.26	402,66	
№2133 від 21.10.25	30.10.25	0	82 800	14.02.26 -16.02.26	204,16	
ВСЬОГО	 	 	 	 	107 016,38	

встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені за заявлений період становить 107 016,38 грн., у зв`язку з чим вказана вимога має бути задоволена частково.
Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нараховує та просить суд стягнути з відповідача 14 368,05 грн. 3% річних, нарахованих за період з 21.02.2025 по 16.02.2026 та 28 994,78 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з березня 2025 року по січень 2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України.
Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд, здійснивши власний розрахунок процентів річних та інфляційних втрат, не виходячи при цьому за межі періодів, заявлених позивачем,

Видаткова накладна	Строк оплати	Фактично сплачено	Основний борг, грн	Період прострочення (в межах заявлених періодів)	3%, грн	інфляційні, грн	
№14 від 04.01.25	20.01.25	 	172 500	не заявлено	-	-	
 	 	124 200,00 (ПІ №2110 від 21.08.25)	48 300	не заявлено	-	-	
 	 	48 300 (ПІ №2117 від 25.08.25)	0	не заявлено	-	-	
 	 	 	 	 	 	 	
№15 від 06.01.25	20.01.25	0	172 500	не заявлено	-	-	
 	 	117 300 (ПІ №2117 від 25.08.25)	55 200	не заявлено	-	-	
 	 	55 200 (ПІ №2134 від 27.08.25)	0	не заявлено	-	-	
 	 	 	 	 	 	 	
№16 від 07.01.25	20.01.25	0	34 500	не заявлено	-	-	
 	 	34 500 (ПІ №2134 від 27.08.25)	0	не заявлено	-	-	
 	 	 	 	 	 	 	
№126 від 08.01.25	20.01.25	0	57 500	не заявлено	-	-	
 	 	4100 (ПІ №2134 від 27.08.25)	53 400	не заявлено	-	-	
 	 	53 400 (ПІ №2196 від 04.09.25)	0	не заявлено	-	-	
 	 	 	 	 	 	 	
№127 від 09.01.25	20.01.25	0	34 500	не заявлено	-	-	
 	 	9900 (ПІ №2196 від 04.09.25)	24 600	не заявлено	-	-	
 	 	24 600 (ПІ №2282 від 19.09.25)	0	не заявлено	-	-	
 	 	 	 	 	 	 	
№135 від 25.01.25	30.01.25	0	257 600	не заявлено	-	-	
 	 	75 400 (ПІ №2282 від 19.09.25)	182 200	не заявлено	-	-	
 	 	182 200 (ПІ №2528 від 24.10.25)	0	не заявлено	-	-	
 	 	 	 	 	 	 	
№167 від 27.01.25 	20.02.25	0	186 300	не заявлено	-	-	
 	 	17 800 (ПІ №2528 від 24.10.25)	168 500	не заявлено	-	-	
 	 	82 800 (ПІ №2941 від 30.12.25)	85 700	14.02.26 -16.02.26	21,13	0	
 	 	 	 	 	 	 	
№200 від 29.01.25	20.02.25	0	43 700	14.02.26-16.02.26	10,78	0	
 	 	 	 	 	 	 	
№248 від 08.02.25	20.02.25	0	108 100	21.02.25-16.02.26	3207,46	березень 25-січень 26 7106,05	
 	 	 	 	 	 	 	
№254 від 10.02.25	20.02.25	0	117 300	21.02.25-16.02.26	3480,44	березень 25- січень 26 7710,82	
 	 	 	 	 	 	 	
№255 від 12.02.25	20.02.25	0	39 100	21.02.25-16.02.26	1160,15	березень 25- січень 26 2570,27	
 	 	 	 	 	 	 	
№1708 від 19.08.25	01.09.25	 	124 200	02.09.25-16.02.26	1714,98	вересень 25- січень 26 3134,06	
 	 	 	 	 	 	 	
№1718 від 22.08.25	01.09.25	0	262 200	02.09.25-16.02.26	3620,52	вересень 25- січень 26 6616,36	
 	 	 	 	 	 	 	
№1729 від 25.08.25	01.09.25	0	73 600	02.09.25-16.02.26	1016,28	вересень 25- січень 26 1857,22	
 	 	 	 	 	 	 	
№1765 від 27.08.25	22.09.25	 	163 300	14.02.26-16.02.26	40,27	0	
 	 	 	 	 	 	 	
№2133 від 21.10.25	30.10.25	0	82 800	14.02.26 -16.02.26	20,42  	0	
ВСЬОГО	 	 	 	 	14 292,43	28994,78	

встановив, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача на користь позивача процентів річних за заявлений період становить 14 292,43 грн., у зв`язку з чим вказана вимога має бути задоволена частково. Вірно розрахований розмір належних до стягнення інфляційних втрат за заявлений період становить 28 994,78 грн., у зв`язку з чим вказану вимогу слід задовольнити повністю.
Суд відхиляє посилання відповідача на положення п.10-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п. 10-5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на час дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та грошові кошти) у виконавчих провадженнях у частині стягнення сум індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, 3 процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання чи іншого розміру процентів, встановлених договором або законом, сум неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань, сплата яких передбачена договорами, за грошовими зобов`язаннями суб`єктів господарювання, що виникли у період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2024 року, за якими боржниками є учасники ринку електричної енергії, перелік яких із зазначенням номерів судових справ оприлюднюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на її офіційному веб-сайті, а саме:
постачальників універсальних послуг перед виробниками електричної енергії та гарантованим покупцем за договорами купівлі-продажу електричної енергії;
постачальників універсальних послуг перед операторами систем розподілу за договорами про надання послуг з розподілу;
постачальників універсальних послуг перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі;
гарантованого покупця перед постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів;
гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії за договорами купівлі-продажу електричної енергії;
гарантованого покупця перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії за договорами про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом та договорами про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії;
оператора системи передачі перед гарантованим покупцем та постачальниками універсальних послуг за договорами про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії;
операторів систем розподілу перед оператором системи передачі за договорами про надання послуг з передачі та договорами про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління;
виробників електричної енергії перед гарантованим покупцем за договорами про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів.
По-перше, наведена норма передбачає виключно зупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень у відповідній частині, що не є тотожним забороні на розгляд судом вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, пені чи інших штрафних санкцій, а також не виключає можливості ухвалення судового рішення про їх стягнення.
По-друге, вказана норма застосовуються лише до нарахувань за грошовими зобов`язаннями суб`єктів господарювання, що виникли у період з 24 лютого 2022 року по 1 вересня 2024 року.
По-третє, боржником має бути учасник ринку електричної енергії, який із зазначенням номерів судових справ оприлюднюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на її офіційному веб-сайті.
За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов СТОВ «Агрофірма «Маяк» частково та ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «ЕГП «Югенергопромтранс» 1 100 000,00 грн. основного боргу, 107 016,38 грн. пені, 14 292,43 грн. процентів річних, 28 994,78 грн. інфляційних втрат.
У зв`язку частковим задоволенням позову суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 15 003,64 грн.
Позивач твердить, що в ході розгляду даної справи, поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. Щодо включення до судових витрат витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
За змістом частини другої статті 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу належать розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
05.01.2026 між СТОВ «Агрофірма «Маяк» (клієнт) та адвокатом Іванюком Олександром Миколайовичем був підписаний договір №05/01/26 про надання правової допомоги, за умовами якого:
- адвокат приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу Клієнту (п.1);
- за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар відповідно до фактично наданих послуг на підставі актів приймання-передачі наданих послуг. ри розрахунку загального розміру гонорару адвоката сторони узгодили проводити розрахунок виходячи із загальної кількості витраченого часу на виконання умов цього договору. Вартість 1 години роботи адвоката становить 1000,00 грн. (п.6.1);
- розрахунок між сторонами за надані послуги повинен бути проведений не пізніше 2 днів з дня підписання актів приймання-передачі наданих послуг (п.6.2).
На виконання договору сторони підписали Акт №1 від 02.03.2026 приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 15 000,00 грн., за яким адвокат надав клієнту такі послуги:
1) проведення переговорів з клієнтом на предмет з`ясування обставин справи, правовий аналіз наданих клієнтом документів, надання усного висновку з питань правозастосування з урахуванням актуальної судової практики, узгодження правової позиції з клієнтом – 2 години 2000 грн.
2) складання тексту позовної заяви, формування додатків, формування реквізитів для сплати судового збору, подання позовної заяви до суду та стороні через кабінет електронного суду – 12 годин 12 000,00 грн.
3) складення тексту заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, подання її до суду та стороні через кабінет електронного суду – 1 година 1000,00 грн.
Крім того, 26.03.2026 сторони підписали акт №2 приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 5000,00 грн., за яким адвокат надав клієнту такі послуги:
1) ознайомлення та правовий аналіз відзиву на позовну заяву, складання тексту відповіді на відзив від 11.03.2026, подання відповіді на відзив до суду та стороні через кабінет електронного суду – 3 години 3000,00 грн.
2) підготовка та участь в судовому засіданні Господарського суду Київської області 23.03.2026 – 1 година 1000,00 грн.
3) складання тексту проєкту заяви про відшкодування/розподіл судових витрат позивача у справі – 1 година 1000,00 грн.
Таким чином, загальна вартість наданих послуг становить 20 000,00 грн.
Вказані послуги були оплачені СТОВ «Агрофірма «Маяк» за платіжними інструкціями №1059 від 04.03.2026 на суму 15 000,00 грн. та №1411 від 31.03.2026 на суму 5000,00 грн.
Суд звертає увагу, що укладений між адвокатом і клієнтом договір та визначені у такому договорі суми гонорару не є безумовною підставою для стягнення таких сум на користь учасника справи, на користь якого було прийняте судове рішення.
Принцип невтручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом передбачає відсутність у суду повноважень будь-яким чином безпосередньо впливати на сторін договору та на укладення як договору в цілому, так і щодо його окремих положень.
Також суд не наділений повноваженнями втручатися у розрахунки між клієнтом та його адвокатом, не є стороною договірних відносин. 
Разом з тим, здійснюючи розподіл судових витрат, суд, хоч і враховує умови договору про надання правової допомоги та додаткові докази на підтвердження понесених учасником справи судових витрат, однак при такому розподілі керується виключно положеннями процесуального законодавства.
Процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідає процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат (постанова КГС ВС від 02.12.2025 у справі №910/18250/16 (910/33/24).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Вирішення питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони ураховуючи як те, чи були вони фактично несені, так і оцінювати їх необхідність (постанова КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Стосовно того, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, вже висловлювалася Велика Палата Верховного Суду (пункт 21 додаткової постанови від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтримала цей висновок. 
Здійснивши аналіз заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу у співвідношенні із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, суд встановив, що заявлені витрати є домірними зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, втраченим ним часом на надання таких послуг та відповідають критерію розумної необхідності.
Разом із тим, суд зазначає, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. 
З огляду на це подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. 
Отже, заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (постанова ОП КГС ВС від 02 лютого 2024 року у справі №910/9714/22).
З огляду на викладене, суд включає до судових витрат по справі витрати позивача на професійну правову допомогу в сумі 19000,00 грн. та покладає на відповідача відшкодування позивачу вказаних витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 18 397,62 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, буд. 38-А, ідентифікаційний код 33742752)
на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Маяк» (19723, Черкаська область, Золотоніський район, с. Піщане, вул. Руслана Шеремета, буд. 98, ідентифікаційний код 03793159)
1 100 000,00 грн. (один мільйон сто тисяч гривень нуль копійок) основного боргу,
107 016,38 грн. (сто сім тисяч шістнадцять гривень тридцять вісім копійок) пені,
14 292,43 грн. (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто дві гривні сорок три копійки) процентів річних,
28 994,78 грн. (двадцять вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири гривні сімдесят вісім копійок) інфляційних втрат,
15 003,64 грн. (п`ятнадцять тисяч три гривні шістдесят чотири копійки) судового збору.
18 397,62 грн. (вісімнадцять тисяч триста дев`яносто сім гривень шістдесят дві копійки) витрат на професійну правничу допомогу.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення підписано 22.05.2026.

Суддя О.В. Конюх