ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року	справа № 380/9196/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 913250158299 від 31.03.2026;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 64 % (шістдесяти чотирьох) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 755 від 20.03.2026, виданій Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 виплату (з урахуванням фактично виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 64 % (шістдесяти чотирьох) суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 755 від 20.03.2026, виданій Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області, починаючи з 01 січня 2024 року без застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 № 821 та затвердженого нею Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання з 01.09.2016. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року, залишеним у силі постановою Верховного Суду від 16 березня 2026 року у справі № 380/19912/24, визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області та зобов`язано видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання станом на 01.01.2024, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028 грн. На виконання цих судових рішень уповноваженим органом видано довідку № 755 від 20.03.2026, яку позивач разом із заявою від 23.03.2026 подав до органів Пенсійного фонду України для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Натомість рішенням відповідача 1 № 913250158299 від 31.03.2026 у перерахунку відмовлено, а відповідач 2 листами від 23.04.2026 та від 04.05.2026 повідомив, що виплата перерахованого за рішенням суду утримання здійснюватиметься з урахуванням обмежень, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Позивач вважає, що, відмовляючи у перерахунку, відповідачі фактично переглядають та ставлять під сумнів право, яке вже встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили (справа № 380/19912/24), чим порушують частину другу статті 129-1 Конституції України, статтю 14 та частину четверту статті 78 КАС України. Органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно перевіряти зазначений у довідці розмір суддівської винагороди та зобов`язані провести перерахунок на підставі довідки за зверненням судді у відставці (пункт 6 розділу IV Порядку № 3-1). Крім того, позивач наполягає, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 суперечать статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статтям 92, 130 Конституції України, а тому в силу частини третьої статті 7 КАС України не підлягають застосуванню при виплаті йому грошового утримання.
Ухвалою судді від 18.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачам встановлено строк для подання відзивів на позовну заяву.
Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області - подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні повністю. Зазначив, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання є зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (частина четверта статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розділ IV Порядку № 3-1). На думку відповідача 2, для визначення базового розміру посадового окладу судді підлягає застосуванню спеціальний прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн, а не загальний, у зв`язку з чим зміни розміру складових суддівської винагороди не відбулося і підстави для перерахунку відсутні. На підтвердження цієї позиції відповідач 2 послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, а також на постанови Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справах № 380/9798/23 та № 380/9974/23, від 20 червня 2024 року у справі № 520/9891/23, від 26 травня 2025 року у справі № 420/32864/24 та від 17 листопада 2025 року у справі № 520/32171/24, згідно з якими сама по собі видана довідка не гарантує врахування зазначеного в ній розміру під час подальшого перерахунку. Щодо застосування постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 відповідач 2 вказав, що вона є чинною, неконституційною не визнавалась, а тому є обов`язковою до застосування. Виплата нарахованих на виконання судових рішень сум здійснюється в межах відповідних бюджетних асигнувань; в умовах воєнного стану реалізація права на соціальний захист (стаття 46 Конституції України) може бути обмежена, а Кабінет Міністрів України на підставі абзацу 3 підпункту 2 пункту 22 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та законів про Державний бюджет України на 2025 і 2026 роки уповноважений визначати порядок таких виплат.
Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - також подав відзив, у якому навів аналогічні за змістом заперечення щодо відсутності підстав для перерахунку та щодо обов`язковості Порядку № 821. Додатково відповідач 1 зазначив, що повідомлення про наявність підстав для перерахунку від Пенсійного фонду України не надходило; що оскільки рішення про перерахунок ним не приймалося, вимога про виплату без застосування Порядку № 821 є передчасною; а також що визначення розміру виплати є дискреційним повноваженням органу Пенсійного фонду України, втручання в яке виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
У відповіді на відзив позивач підтримав заявлені вимоги та зауважив, що доводи відповідачів ґрунтуються на нерелевантній судовій практиці. Зокрема, посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 є безпідставним, оскільки сферу її застосування вже окреслено Верховним Судом у постанові від 16 березня 2026 року у справі № 380/19912/24, ухваленій безпосередньо у справі позивача: спір у справі № 240/9028/24 стосувався розрахунку виплат при звільненні судді, тоді як у цій справі предметом є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді місцевого суду у відставці. Натомість до спірних правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду у складі судової палати, викладений у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 200/2309/25, згідно з яким у разі збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня у судді у відставці виникає право на перерахунок утримання.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 працював на посадах судді з 01.02.1996 по 31.08.2016. Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 05 липня 2016 року № 1434-VIII його звільнено з посади судді Сокальського районного суду Львівської області у відставку у зв`язку з поданням заяви про відставку. З 01.09.2016 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці; він перебуває на обліку у відповідача-2.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року (з урахуванням ухвали від 07 травня 2024 року), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року у справі № 380/23509/23, зобов`язано відповідача 2 здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 19 лютого 2020 року в розмірі 64 % суддівської винагороди згідно з довідкою № 452 від 05.03.2020 з урахуванням визначених періодів стажу. На виконання цього рішення позивачу здійснено перерахунок, за яким загальний відсоток розрахунку утримання від заробітку становить 64 %.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року, залишеним у силі постановою Верховного Суду від 16 березня 2026 року у справі № 380/19912/24, зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Львівській області видати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання станом на 01.01.2024, виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3028 грн.
На виконання зазначених судових рішень Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Львівській області видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 755 від 20.03.2026.
23.03.2026 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, до якої долучив зазначену довідку № 755 від 20.03.2026. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 913250158299 від 31.03.2026 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу відмовлено.
Листами Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.04.2026 за вих. № 1300-0903-8/64986 та від 04.05.2026 за вих. № 1300-0903-8/71083 позивача повідомлено, що виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), перерахованих за рішеннями суду, проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним бюджетним асигнуванням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821.
Не погодившись із рішенням про відмову у перерахунку, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд керується таким.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді та яке набрало законної сили, є обов`язковим для всіх органів державної влади, їх посадових та службових осіб.
Частиною другою статті 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів; розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 142 цього Закону щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, із збільшенням на два відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років; у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання; щомісячне довічне грошове утримання виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Згідно з пунктом 6 розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, судді Конституційного Суду України територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає таке утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду, надісланої відповідним органом, або за зверненням судді у відставці. Перерахунок проводиться з дня виникнення права на нього (пункт 9 розділу IV Порядку № 3-1).
Відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача 1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки № 755 від 20.03.2026 та з визначеним відповідачем 2 порядком виплати такого утримання. Ключовим для вирішення спору є питання про те, чи був зобов`язаний орган Пенсійного фонду України провести перерахунок на підставі поданої довідки і чи мав він повноваження по суті переглядати визначений у ній розмір суддівської винагороди.
Суд встановив, що довідку № 755 від 20.03.2026 видано на виконання судових рішень у справі № 380/19912/24, ухвалених у спорі за участю позивача. Постановою Верховного Суду від 16 березня 2026 року у вказаній справі остаточно вирішено, що при обчисленні базового розміру посадового окладу судді місцевого суду станом на 01.01.2024 підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, а застосування з цією метою величини 2102 грн на підставі абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є протиправним. Верховний Суд виходив із того, що Законом України «Про прожитковий мінімум» суддів не віднесено до окремої соціальної чи демографічної групи, для якої прожитковий мінімум встановлюється окремо, а закон про Державний бюджет України не має вищої юридичної сили щодо інших законів і не може містити іншого регулювання правовідносин, охоплюваних предметом спеціального закону про судоустрій.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційність ґрунтується на конституційній вимозі обов`язковості судового рішення (частина друга статті 129-1 Конституції України) та на таких складових верховенства права, як юридична визначеність і легітимні очікування. Європейський суд з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumгrescu v. Romania) наголошував, що принцип юридичної визначеності вимагає непіддання сумніву остаточно вирішеного судом питання.
Оскільки розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивача станом на 01.01.2024 та правомірність застосування прожиткового мінімуму 3028 грн уже встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, ці обставини не підлягають повторному доказуванню та перегляду у цій справі. Видана на виконання судового рішення довідка № 755 від 20.03.2026 є чинною та має юридичне значення для визначення розміру утримання позивача.
За змістом пункту 6 розділу IV Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає таке утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду за зверненням судді у відставці. Наведене нормативне регулювання не наділяє органи Пенсійного фонду України повноваженнями самостійно перевіряти та переоцінювати зазначений у довідці уповноваженого органу розмір суддівської винагороди: розрахунок такого розміру належить до компетенції органів Державної судової адміністрації України, а орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок на підставі отриманих документів.
Доводи відповідачів про те, що сама по собі довідка не є безумовною підставою для перерахунку і що орган Пенсійного фонду України зобов`язаний перевіряти відповідність зазначених у ній даних законодавству, у спірних правовідносинах суд відхиляє. Така перевірка за обставин цієї справи означала б фактичний перегляд органом виконавчої влади розміру суддівської винагороди, який уже визначено судовим рішенням, що набрало законної сили. Відмовляючи у перерахунку з мотивів незгоди з покладеним в основу довідки прожитковим мінімумом, відповідач 1 по суті поставив під сумнів обов`язкове до виконання судове рішення, що суперечить частині другій статті 129-1 Конституції України, статті 14 та частині четвертій статті 78 КАС України, а також абзацу другому частини сьомої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з яким органи державної влади та їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Заперечення відповідачів ґрунтуються переважно на постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24. Проте суд враховує, що сферу застосування цього висновку вже окреслено Верховним Судом у постанові від 16 березня 2026 року у справі № 380/19912/24, ухваленій у спорі за участю позивача. У ній колегія суддів прямо вказала на безпідставність застосування висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 240/9028/24 до правовідносин, подібних до спірних, оскільки справа № 240/9028/24 стосувалася розрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги при звільненні та виключенні зі штату судді, тоді як предметом цього спору є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді місцевого суду у відставці, обчисленого виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня. За таких обставин посилання відповідачів на постанову у справі № 240/9028/24 є нерелевантним.
Натомість до спірних правовідносин підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 200/2309/25, згідно з яким: у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік станом на 1 січня, а також зумовленим цим зростанням розміру суддівської винагороди у суддів у відставці виникає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання; для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні такого утримання, підлягає застосуванню прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, встановленому законом про Державний бюджет України на відповідний рік, і у разі його збільшення порівняно з попереднім роком з 01 січня наявні правові підстави для перерахунку.
Цей висновок узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 13 вересня 2023 року у справі № 240/44080/21, від 13 листопада 2024 року у справі № 200/1707/24 та від 20 лютого 2025 року у справі № 420/3716/24. Доводи відповідачів про незмінність розміру складових суддівської винагороди ґрунтуються на застосуванні спеціального прожиткового мінімуму 2102 грн, протиправність якого вже встановлено у справі № 380/19912/24, а тому суд їх відхиляє.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року в розмірі 64 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці № 755 від 20.03.2026, а оскаржуване рішення відповідача 1 № 913250158299 від 31.03.2026 про відмову у перерахунку є протиправним і підлягає скасуванню. Відповідно підлягають задоволенню й похідні вимоги про зобов`язання відповідача 1 здійснити перерахунок, а відповідача 2 - виплату такого утримання з 01 січня 2024 року з урахуванням фактично виплачених сум.
Щодо вимоги про виплату без застосування постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821, суд враховує, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права; відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє. Тому зазначені позовні вимоги заявлені позивачем передчасно, оскільки оцінка розміру щомісячних виплат пенсії позивачу може бути надана лише після проведення пенсійним органом перерахунку пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. 
Крім того, суд враховує, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі №320/51895/25, яке набрало законної сили, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”.
Доводи відповідача 1 про передчасність вимоги та про втручання у його дискреційні повноваження суд відхиляє, оскільки спір стосується не доцільності визначення розміру виплати, а наявності в позивача права на перерахунок, встановленого судовим рішенням, та законності підстав відмови в його реалізації, що належить до компетенції адміністративного суду.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суд перевіряє, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Оскаржуване рішення відповідача 1 наведеним критеріям не відповідає.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а за частиною другою цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Відповідачі правомірності оскаржуваного рішення та обґрунтованості своєї позиції не довели.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що ефективним є такий спосіб, що забезпечує поновлення порушеного права і виключає необхідність повторного звернення до суду. З огляду на встановлені обставини позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, присуджуються на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1, оскільки право на перерахунок довічного утримання судді у відставці порушено саме протиправним рішенням відповідача-1.
Керуючись статтями 2, 7, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 913250158299 від 31 березня 2026 року про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (ЄДРПОУ 21366538) здійснити судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 січня 2024 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 64 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 755 від 20 березня 2026 року, виданій Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Львівській області.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) здійснити судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виплату (з урахуванням фактично виплачених сум) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 64 % суддівської винагороди, зазначеної у довідці № 755 від 20 березня 2026 року, починаючи з 01 січня 2024 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (ЄДРПОУ 21366538) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.