Дата документу 26.06.2026 Справа № 522/22843/25-Е

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 22-ц/807/1367/26 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Є.У.№ 522/22843/25-Е Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Кухаря С.В.,
Подліянової Г.С., 

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 23.04.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» Курінько Д.Д. подано заявку на отримання кредиту № 100800450. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
ТОВ «Мілоан» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 100800450 від 23.04.2021, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.
Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 100800450 від 23.04.2021 із ТОВ «Мілоан» (ЄДРПОУ: 40484607) та на підставі платіжного документа відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 15 000 грн.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин.
14.09.2021 згідно умов Договору відступлення права вимоги №08Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором №100800450 від 23.04.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Згідно Договору відступлення сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, становить 67 125 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 000 грн; заборгованість за відсотками - 50 625 грн., заборгованість за комісійними винагородами – 1 500, 00 грн.
В зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №100800450 від 23.04.2021 у розмірі 67125 грн., а також судовий збір в розмірі 2422, 40 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що кредитний договір не підписаний відповідачем. Так, порядок укладення договору передбачає багаторівневу ідентифікацію, надання повної та достовірної інформації, обов`язкове ознайомлення з усіма істотними умовами, а також особисте підтвердження через одноразовий ідентифікатор. Підписання договору здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Z86807, який було надіслано на номер мобільного телефону позичальника.
Відповідач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не доведено факт укладання кредитного договору № 100800450 від 23.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Як слідує із позовної заяви, 23.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №100800450 на суму 15 000, 00 грн. строком на 30 днів з 23.04.2021. 
14.09.2021 згідно умов Договору відступлення права вимоги №08Т, ТОВ «Мілоан» (ЄДРПОУ: 40484607) відступлено право вимоги за Кредитним договором №100800450 від 23.04.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до Відповідача.
Відповідачем будь-яких виплат на погашення кредиту за вищевказаним кредитним договором не здійснено.
Згідно розрахунку заборгованості сума боргу за Кредитним договором №100800450 від 23.04.2021 становить 67 125 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту – 15 000 грн; заборгованість за відсотками – 50 625 грн., заборгованість за комісійними винагородами – 1500, 00 грн.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з п. 6 ч.1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підтвердження законності та обґрунтованості позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надало суду копії Кредитного договору №100800450 від 23.04.2021, Анкети-заяви на кредит №100800450 від 23.04.2021.
Водночас вказані документи не підписані ОСОБА_1 , у тому числі за допомогою електронного підпису. У справі відсутні достатні дані про те, що ОСОБА_1 підписав ці документи за допомогою одноразового ідентифікатора Z86807, про який зазначає апелянт, з використанням номеру телефону.
Фактично, зазначене є лише твердженням позивача, оскільки підтверджується лише створеними останнім доказами, а саме скріншотом першої сторінки кредитного договору. Проте, ані в кредитному договорі №100800450 від 23.04.2021 , ані в Анкеті-заяві на кредит №100800450 від 23.04.2021, доданих до позовної заяви, не міститься електронного підпису ОСОБА_1 , в тому числі за допомогою вказаного ідентифікатора.
Зазначений Договір підписаний лише ОСОБА_2 , 23.04.2021.
Дослідивши вказані документи, колегією суддів встановлено, що вони не містять візуального відображення одноразового ідентифікатора (алфавітно-цифрової послідовності), який за посиланням ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» застосовував ОСОБА_1 .
Долучений до матеріалів справи кредитний договір взагалі не містить будь-яких даних які б свідчили про волевиявлення прийняття (акцепту) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №100800450.
Крім того, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не надало суду належних та допустимих доказів надсилання ОСОБА_1 електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, реєстрації, створення особистого кабінету та проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження укладення електронного кредитного договору №100800450 від 23.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Також колегія суддів враховує наявність розбіжностей у наявних в матеріалах справи доказах.
Позивач надав копію платіжного доручення №27007086 від 23.04.2021, яке підписане посадовою особою ТОВ «Мілоан» з прикладенням печатки товариства, відповідно до якого було видано кредитні кошти у розмірі 15 000 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 . Призначення платежу: Кошти згідно договору №100800450 (а.с. 16).
Проте, вказане доручення не може вважатися допустимим та належним доказом надання ОСОБА_1 кредиту на підставі вказаного договору, оскільки не відповідає за формою та змістом вимогам законодавства.
Відповідно до наданої суду інформації від АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 (а.с. 88).
Однак, відповідно до Виписки за цим картковим рахунком, 23.04.2021 від ТОВ «Мілоан» надійшов переказ у розмірі 20 000 грн. Деталі операції: viplata zaima Miloan (а.с. 89). Але умовами кредитного договору №100800450 встановлено розмір позики 15 000 грн. 
Таким чином, виписка за картковим рахунком № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , не містить інформацію про зарахування коштів саме за кредитним договором №100800450.
Отже, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.
Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 підписано договір про споживчий кредит №100800450 від 23.04.2021 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріали справи. Дослідивши долучений кредитний договір, апеляційний суд установив, що він підписаний лише ОСОБА_2 23.04.2021. Відомостей про застосування ОСОБА_1 згенерованого одноразового ідентифікатора кредитний договір та анкета-заява від 23.04.2021 не містять.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 05 березня 2026 року в цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Головуюча 	  	І.В. Кочеткова 	
Судді 		С.В. Кухар  	

Г.С. Подліянова