ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/188/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Рильової В.В. 
при секретарі судового засідання Бойко О.Н.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (місцезнаходження: 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, буд. 25; код ЄДРПОУ:00100227) 	
до 	Акціонерного товариства "Харківобленерго" (місцезнаходження: Харківська обл., м. Харків, вул. Тарасенка Георгія (раніше - вул. Плеханівська),буд. 149; код ЄДРПОУ: 00131954) 	
про 	стягнення 448 437,19 грн. 	
за участю представників:
позивача: Тищенко А.І. (самопредставництво);
відповідача: Шаповалов В.В. (самопредставництво). 

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача - Акціонерного товариства "Харківобленерго" 3% річних у розмірі 435 780,14 грн. та інфляційних втрат у розмірі 12 657,05 грн.
Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2026 судом позовну заяву Приватного акціонерного товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/188/26. Справу № 922/188/26 постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України. 
29.01.2026 до Господарського суду Харківської області від відповідача надійшла заява про перехід до розгляду справи за правилами загального провадження (вх.№2372 від 29.01.2026), в якому останній просить суд перейти зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи №922/188/26 в загальному позовному провадженні з огляду на складність справи, великий обсяг нарахування заборгованості та спірність періодів такого нарахування, а також помилковий, на думку відповідача, принцип нарахуванн компенсаційних виплат і вірогідність звернення відповідача до суду з клопотанням про проведення судової комплексної електротехнічної та економічної експертизи.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 судом здійснено перехід до розгляду справи №922/188/26 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. 
20.02.2026 до Господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 4278 від 20.02.2026), в якому зазначає про неправильність визначення позивачем періодів нарахування 3 % річних. На думку відповідача, відповідно до умов Договору, зокрема пункту 3.7, остаточний розрахунок за фактичний обсяг послуг здійснюється до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, а тому прострочення грошового зобов`язання не може обчислюватися раніше цієї дати. Відповідач вказує, що позивач здійснив нарахування 3 % річних як на планові (декадні) платежі, так і повторно за підсумками розрахункового періоду за фактичним обсягом послуг, що, на його переконання, призвело до подвійного та надмірного нарахування процентів. Крім того, відповідач стверджує про неправильне визначення кількості днів прострочення, що, на його думку, спричинило завищення розміру заявлених до стягнення сум. На підтвердження наведеного відповідачем подано власний контррозрахунок. Також, відповідач посилається на порушення позивачем порядку досудового врегулювання спору. Зокрема, відповідач вказує, що відповідно до пункту 12.1 Договору спори між сторонами мають вирішуватися шляхом переговорів, а також сторони мають право звернутися до НКРЕКП для врегулювання розбіжностей. За твердженням відповідача, позивач не довів здійснення заходів з мирного врегулювання спору та не звертався до регулятора, що, на думку відповідача, свідчить про передчасність звернення до суду та недотримання умов договору. Крім цього, відповідач наголошує на непропорційності заявлених до стягнення компенсаційних виплат наслідкам порушення зобов`язання. Посилаючись на положення статті законодавства, відповідач зазначає, що розмір нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат є надмірним порівняно з можливими наслідками прострочення, а тому може бути зменшений. 
18.03.2025 до Господарського суду Харківської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№ 6564 від 18.03.2026), в якій зазначає, що договір про надання послуг з передачі електричної енергії є типовим договором та договором приєднання, укладеним на виконання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", до умов якого відповідач приєднався добровільно, підтвердивши ознайомлення з його змістом та прийняття всіх положень у повному обсязі. Позивач наголошує, що за умовами договору на відповідача покладено обов`язок здійснювати як поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду, так і остаточний розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Отже, на думку позивача, прострочення грошового зобов`язання виникає у разі порушення будь-якого з установлених договором строків оплати, а тому твердження відповідача про можливість нарахування процентів виключно після 15 числа наступного місяця є помилковим. Позивач також зазначає, що рахунки та акти приймання-передачі послуг направлялися відповідачу в установленому порядку, акти підписані обома сторонами, що свідчить про підтвердження обсягів та вартості наданих послуг. Крім того, позивачем направлялася вимога про виконання умов договору, чим, на його переконання, спростовуються доводи відповідача щодо недотримання порядку досудового врегулювання спору.
01.04.2026 до Господарського суду Харківської області від відповідача надійшли запереченння (вх.№7789 від 01.04.2026), в яких вказує, що позивач неправомірно визначив момент виникнення прострочення та, відповідно, періоди нарахування 3 % річних, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства. Крім того, відповідач повторно нашолошує ан тому, що суд за певних умов може 
06.04.2026 до Господарського суду Харківської області від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№ 8114 від 06.04.2026) в яких останній вказує, що між сторонами відсутній спір щодо факту існування договірних правовідносин, факту надання послуг з передачі електричної енергії та виникнення грошового зобов`язання, оскільки такі обставини відповідачем не заперечуються. Відтак, з огляду на положення статті 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідні обставини не потребують доказування. Щодо доводів відповідача про так зване подвійне нарахування 3 % річних позивач зазначає, що такі твердження є безпідставними, оскільки нарахування здійснюється не двічі на одне й те саме зобов`язання, а щодо різних грошових зобов`язань, які виникають у межах договору. Зокрема, мова йде про окремі зобов`язання щодо сплати планових (декадних) платежів та остаточного розрахунку за фактичний обсяг послуг, що мають різні строки виконання, а відтак і різні періоди прострочення. Крім того, позивач наголошує, що поданий відповідачем контррозрахунок сам по собі не свідчить про невірність його розрахунку, оскільки останній ґрунтується на первинних документах, відповідач не спростував належними та допустимими доказами вихідні дані такого розрахунку і не довів наявність арифметичних або методологічних помилок, які б впливали на його результат.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.04.2026 (постановленою без оформлення окремого документу та занесеною до протоколу судового засідання від 27.04.2026) судом підготовче провадження у справі №922/188/26) закрито, справу призначеного до судового розгляду по суті на 11.05.2026.
Присутній в судовому засіданні 11.05.2026 представник позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та заявах по суті спору.
Присутній в судовому засіданні 11.05.2026 представник відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в їх задоволенні , з підстав викладених у відзиві та заявах по суті споруі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (надалі - НЕК "Укренерго", позивач, ОСП, виконавець) є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №829-р "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство".
НЕК "Укренерго" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі ДП "НЕК "Укренерго") відповідно до ст. 108 ЦК України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 №802, п. 3.2 Статуту НЕК "Укренерго"
НЕК "Укренерго" виконує функції оператора системи передачі юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії").
На виконання вимог законів України "Про ринок електричної енергії" та "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своєю Постановою від 14.03.2018 року №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" та постановою від 14.03.2018 року №309 "Про затвердження кодексу системи передачі" затвердила типові форми договорів. Договори є публічними договорами приєднання.
Згідно статті 634 ЦК України, Закону України "Про ринок електричної енергії" та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП), від 14.03.2018 №309 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою НКРЕКП від 29.09.2023 №1763, ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" наказом від 22.12.2023 №742 затвердило умови договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Умови договору набирають чинності з 01.01.2024 р.
Заявою приєднанням до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (за підписом заступника директора комерційного з ринкових операцій та розрахунків Соловйової Наталії Григорівни,) Акціонерне товариство "Харківобленерго" на підставі вільного волевиявлення щодо приєднання до умов Договору в повному обсязі, засвідчила дане приєднання та підтвердила згоду на автоматизовану обробку персональних даних згідно з чинним законодавством та можливу їх передачу третім особам, які мають право на отримання цих даних згідно з чинним законодавством, а також підтвердила ознайомлення з текстом договору.
Із матеріалів справи убачається, що на виконання вимог постанови НКРЕКП від 29.09.2023 №1763 та згідно наказу №742 від 22.12.2023, позивачем забезпечено укладення з користувачами системи передачі договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління шляхом приєднання за спрощеною процедурою та направило на адресу АТ "Харківобленерго" повідомлення про приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління яким проінформувало користувача про приєднання до умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (далі договір). Ідентифікатор договору №0524-03041-ПД. Дата акцептування 01.01.2024. Даний договір встановлює права та обов`язки ОСП та Користувача за всіма видами його діяльності на ринку електричної енергії.
Укладений між позивачем та відповідачем договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0524-03041-ПД від 01.01.2024 є публічним, укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України та розміщений на офіційному сайті НЕК "Укренерго". Наказом НЕК "Укренерго" №334 від 07.06.2024 затверджені нові умови договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Згідно умов пункту 2.1. договору, цей договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. За цим договором ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи (ОЕС) України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавним лініям зв`язку (ОЕС) України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі послуга). Послуга, яка надається за цим договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010) має код 35.12.
Згідно пункту 3.1 договору, ціна договору визначається як сума нарахованої фактичної вартості послуг за сукупністю розрахункових періодів нарастаючим підсумком за календарний рік. Розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.
Пунктом 3.2. договору визначено, що оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП, відповідно до затвердженої ним методики (порядку) та оприлюднюється OCП на своєму офіційному веб-сайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.
Відповідно до умов пункту 3.4. договору, планова та/або фактична вартість послуги визначається як добуток діючого на момент надання Послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.
Відповідно до умов пункту 3.5. договору, користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків: 1 платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду 2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3 платіж до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги що використовується для визначення планової вартості послуги визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку за кожну декаду розрахункового періоду.
Умовами пункту 3.7 передбачено, що користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.
Вартість фактично наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості фактично наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком", що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акту надання послуги (включно), або Акт надання Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).
Акти надання послуги та акти коригування до актів надання послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді виконавець ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники Акту надання послуги та/або акту коригування до актів надання послуги в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. У разі виникнення розбіжностей за отриманими від ОСП за попередній розрахунковий період актом надання послуги користувач має право оскаржити зазначені в акті надання послуги вартість та /або фактичний обсяг послуги шляхом направлення ОСП (АКО) та ППКО повідомлення протягом 5 робочих днів з дня отримання акту. Процедура оскарження не звільняє користувача від платіжного зобов`язання у встановлений цим договором термін. Якщо користувач не надає ОСП повідомлення з обґрунтуванням розбіжностей протягом 5 робочих днів з дня отримання акту надання послуги, то вважається, що цей акт прийнятий без розбіжностей.
Згідно з постановою НКРЕКП №1763 від 29.09.2023 листи про планові обсяги надання послуги до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" не направляються/надсилаються, що передбачено умовами договору.
Згідно пункту 4.2.1. договору на користувача покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором.
Позивачем в обґрунтування позовної заяви зазначено про належне виконання взятих на себе обов`язків за договором та надано послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління відповідно до умов договору та направлено користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) Акти надання послуги.
Матеріали справи свідчать, що за період з березня 2025 р. по листопад 2024 р. між позивачем та відповідачем підписано наступні Акти надання послуг та Акти коригування до актів надання послуги:
- акт надання послуги №ДУА -0014774 від 31.03.2025;
- акт надання послуги №ДУА -0015543 від 30.04.2025;
- акт надання послуги №ДУА -0016332 від 31.05.2025;
- акт надання послуги №ДУА -0017111 від 30.06.2025;
- акт надання послуги №ДУА -0017903 від 31.07.2025;
- акт надання послуги №ДУА -0018711 від 31.08.2025;
- акт надання послуги №ДУА -0019513 від 30.09.2025;
- акт надання послуги №ДУА -0020320 від 31.10.2025;
- акт надання послуги №ДУА -0021188 від 30.11.2025.
Підписанням актів за період з березня 2025 року по листопад 2025 року cторони підтверджують факт належного надання ОСП послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачу, відповідно до умов Договору.
Окрім того, матеріали справи містять оформлені позивачем рахунки-фактури (Т.1. а.с.128-155).
Разом з цим, відповідач зазначає, що відповідно до пункту 7.8. договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
З огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг за договором, позивачем проведено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України, становить: інфляційні втрати у розмірі 12 657,05 грн. та 3% річних у розмірі 435 780,14 грн., які залишаються відповідачем не сплачені.
Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.
Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закон України "Про ринок електричної енергії".
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що диспетчерським управлінням є оперативно-технологічне управління об`єднаною енергетичною системою України із забезпеченням надійного і безперебійного постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог енергетичної безпеки.
Отже, укладаючи та підписуючи договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0524-03041-ПД від 01.01.2024 сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.
Беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах даної справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означеного договору, суд вважає його належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України (який діяв на момент виникнення спірних правовіднсоин) підставою для виникнення обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.
За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним.
Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).
Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
У відповідності до частини 1 статті 193 ГК України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з умовами пункту 3.5. договору, користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із зазначеною системою платежів і розрахунків: 1 платіж до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; 2 платіж до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; 3 платіж до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду. Плановий обсяг послуги що використовується для визначення планової вартості послуги визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку за кожну декаду розрахункового періоду.
Отже, кожен плановий платіж є грошовим зобов`язанням із визначеним строком виконання.
Таким чином, несплата планового платежу у строки, визначені пунктом 6.2 Договору, сама по собі утворює прострочення незалежно від подальшого складання акта приймання-передачі послуг.
Відповідно до пункту 3.7. користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.
Така конструкція не скасовує та не замінює обов`язку своєчасної сплати планових платежів, а лише визначає остаточний баланс взаємних розрахунків сторін за відповідний період.
Отже, правова природа планових платежів полягає у попередній (авансовій) оплаті послуги з визначеним строком виконання, тоді як остаточний платіж має характер донарахування або коригування за підсумками фактичного обсягу. Невиконання обов`язку щодо сплати планового платежу у встановлений строк утворює прострочення у розумінні статті 612 ЦК України, яке не припиняється автоматично складанням акта приймання-передачі.
Доводи відповідача про те, що прострочення може виникати виключно після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим фактично ігнорують самостійний характер строків, визначених пунктом 3.5 Договору, відтак- судом відхиляються.
Зі змісту Договору вбачається наявність декількох окремих строків виконання грошового зобов`язання, недотримання кожного з яких породжує правові наслідки, передбачені статтею 625 ЦК України.
Невиконане зобов`язання зі сплати кожного чергового планового платежу існує у часі з моменту його виникнення і не припиняється по закінченню розрахункового місця, а підлягає виконанню в межах проведення розрахунку за фактичний обсяг наданої послуги.
Отже, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України.
Отже, твердження відповідача стосовно невизнання відповідних сум заборгованості, які слугували базою нарахування 3% річних та інфляційних є суперечливими та спростовуються полодженнями договору.
Вартість фактично наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання послуги направляються користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). За п. 4.2.1. договору на користувача покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором.
Матеріали справи свідчать, що підписанням актів за період з березня 2025 року по листопад 2025 року cторони підтверджують факт належного надання ОСП послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління користувачу, відповідно до умов договору. Крім цього, підписанням цих актів користувач підтвердив, що не має будь-яких претензій до ОСП стосовно наданої послуги за розрахункові періоди. При цьому рахунки за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надіслані позивачем в системі управління ринком АСКОД НЕК "Укренерго" онлайн та доставлено до контрагента.
Водночас матеріали справи не містять заперечень щодо прийняття послуг за відповідними актами з боку відповідача або будь-яких інших претензій щодо належного виконання позивачем умов договору. Поряд з цим, матеріали справи свідчать та відповідачем у заявах по суті справи підтверджено порушення останнім погоджених умовами договору строків здійснення своєчасних розрахунків за надані послуги.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Договір, відповідно до статті 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами статті 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Положеннями чинного законодавства України, а саме статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17).
Суд зазначає, що вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
Визначені частиною 2 статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані.
При здійснення розрахунку суд враховує, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (правова позиція щодо порядку нарахування інфляційних викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №916/190/18 від 04.06.2019 та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі №905/600/18 від 05.07.2019.
Договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0524-03041-ПД від 01.01.2024 для розрахунку за ним встановлено два види обсягу послуги: плановий та фактичний, які використовуються одночасно та не виключають один одного.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, плановий та фактичний обсяг взаємопов`язані та не замінюють один одного, і у відповідача відсутнє право вибору платити за плановий чи за фактичний обсяг. Це означає, що строки виникнення зобов`язання з оплати планового обсягу послуги та фактичного обсягу, а також прострочка їх виконання, обчислюються окремо для кожного виду зобов`язання.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 04.07.2023 по справі №910/10061/22 виснував, що при розрахунку за послуги користувач та оператор системи передачі зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.
Отже, як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах поетапної оплати планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із системою платежів і розрахунків, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання, і передбачає застосування правових наслідків порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статті 611,625 ЦК України.
Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків оплати за договором, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право вимагати сплати відповідачем 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суми простроченої заборгованості.
З огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг за договором, позивачем проведено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України, який становить: інфляційні втрати у розмірі 12 657,05 грн. та 3% річних у розмірі 435 780,14 грн.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що він є арифметично вірним, а відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість таких нарахувань.
Щодо посилань відповідача на можливість зменшення судом штрафних санкцій, суд зазначає таке.
Суд зазначає, що відповідальність передбачена положеннями ст. 625 ЦК України у вигляді обов`язку боржника сплатити інфляційні та 3% річних не є штрафною санкцією, а є мірою відповідальності, що носить компенсаторний характер і пов`язаний особливою природою грошей, що мають властивість знецінюватись. На відміну від штрафних санкцій метою яких є збагачення кредитора, інфляційні та відсотки річних будучи акцесорними до основного зобов`язання у свої природі є особливого роду збиткам, (сателітні), що не вимагають доведення та існують в силу змісту грошового зобов`язання, завданням яких є відновлення майнових прав кредитора.
Стаття 625 ЦК України входить до розділу I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 Цивільного кодексу України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Відтак, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації від боржника.
Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі №904/4593/17, від 13.06.2018 у справі №912/2708/17, від 22.11.2018 у справі №903/962/17, від 23.05.2018 у справі №908/660/17, від 05.08.2020 у справі №757/12160/17-ц, від 02.09.2020 у справі №802/1349/17-а, від 22.04.2020 у справі №922/795/19, від 19.12.2019 у справі №911/2845/18.
Оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.
Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 904/4334/22, від 24 січня 2024 року у справі № 917/991/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 910/18091/23 та від 05 листопада 2024 року у справі № 902/43/24, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 712/4975/22, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 року у справі № 903/602/24.
Згідно правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 року у справі № 903/602/24, якою конкретизований висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, суд може зменшити розмір процентів річних у кожному конкретному випадку з урахуванням таких підтверджених обставинами справи підстав, зокрема, як дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу тощо, а також дотримуючись принципів розумності, справедливості, пропорційності та балансу між інтересами боржника і кредитора. Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних. Розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом.
Судом встановлено, що в договорі між НЕК "Укренерго" та Акціонерним товариством Харківобленерго не збільшували відсотки річних за ст. 625 ЦК України. До стягнення позивачем заявлено саме 3% річних, що є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником.
Відтак, заявлений позивачем до стягнення розмір процентів річних, який становить три проценти річних, не підлягає зменшенню судом.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для зменшення штрафних санкцій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок зазначених вище судом доказів у їх сукупності.
З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частинами першою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Враховуючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, судовий збір у розмірі 5 381,25 грн. покладається судом на відповідача, з вини якого виник спір, та підлягає стягненню на користь позивача у даній справі.
Керуючись 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"– задовольнити повністю.
Стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" (місцезнаходження: Харківська обл., м. Харків, вул. Тарасенка Георгія (раніше - вул. Плеханівська),буд. 149; код ЄДРПОУ: 00131954) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (місцезнаходження: 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, буд. 25; код ЄДРПОУ:00100227) 3% річних у розмірі 435 780,14 грн. та інфляційні втрати у розмірі 12 657,05 грн.,а також судовий збір у розмірі 5381,25 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Повне рішення складено "21" травня 2026 р. 

Суддя		В.В. Рильова	

Справа №922/188/26