Справа № 405/974/26
2/405/420/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2026 Подільський районний суд міста Кропивницького в складі:
головуючого судді – Шевченко І.М.
за участі секретаря – Мишевець Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Федоров Захар Федорович до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 про скасування заборони на нерухоме майно, -
В С Т А Н О В И В :

В лютому 2026 року, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Федоров З.Ф., за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулась в суд з позовом до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 про скасування заборони на нерухоме майно.
В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру набула після смерті своєї тітки – ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тітка набула вказану квартиру у власність на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.1992. У 2025 році вона звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради з метою внесення відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак у здійсненні реєстраційної дії їй було відмовлено через наявність обтяження – заборони відчуження нерухомого майна. Оскільки таке обтяження порушує її права та інтереси як власника, вона вимушена звернутись до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 18.02.2026 року прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Надано відповідачу право подати відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 15.04.2026 року закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов.
Відповідач явку свого представника в судове не забезпечив, хоча був повідомлений належним чином, правом подачі відзиву не скористався. 
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивач, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.06.1993, виданого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 3-3003, після смерті своєї тітки – ОСОБА_2 , є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Як вбачається з довідки-характеристики №936 від 20.06.1992 дана квартира належала ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.1992 (а.с.7).
26.06.1993, після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач зареєструвала право власності на вищевказану квартиру, що підтверджується довідкою Кіровоградського бюро технічної інвентаризації від 26.06.1993 (а.с. 8).
01.01.1993 позивач уклала з ЖЕО-12 договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_2 , як власниця квартири АДРЕСА_3 у цьому будинку (а.с. 9).
30.01.2007 ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» був виготовлений технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 , де в графі «Власник» вказано – ОСОБА_1 (а.с. 10).
В лютому 2007 року позивач укладала кредитний договір з АТ «КБ «Приватбанк» № KGMDGA01580398 від 14.02.2007, зобов`язання за яким були забезпечені переданням квартири за вищевказаною адресою в іпотеку.
04.01.2008 ОСОБА_1 повністю виплатила кредит, що підтверджується довідкою з АТ «КБ «Приватбанк» від 22.12.2025 (а.с. 11).
Згідно з архівною довідкою ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 16.10.2025, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за позивачем ( а.с. 12).
Рішенням виконавчого комітету Кропивницької міської ради №1029 від 22.10.2024 вулицю Олексія Єгорова міста Кропивницького Кропивницької територіальної громади було перейменовано на вулицю Ігоря Замоцького.
У 2025 році позивач звернулась до Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради з метою внесення відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак у здійсненні реєстраційної дії було відмовлено.
Як вбачається з інформаційної довідки № 448924091 від 23.10.2025, право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_3 .
Водночас, як слідує з інформації, наявної в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 01.10.2008 за № 8003161 реєстратором Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 на квартиру позивача накладено обтяження – заборона (архівний запис); підстава обтяження: повідомлення б/н від 23.06.1992, Перша Кіровоградська державна нотконтора; власник: ОСОБА_4 . Додаткові дані: архівний номер 14496KIROVOGRAD1, архівна дата 25.03.1998, дата виникнення 25.03.1998, № реєстра 1867-41, внутр. № 7201293А24ЕF2E2D4A53, комментарий: стор. 95 (а.с.14).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 (а.с. 16).
З метою отримання інформації про причини накладення обтяження представник позивача звертався до Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області із адвокатським запитом.
У відповідності до листа від 05.11.2025 № 676/01-17 Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області повідомив, що надати запитувану інформацію не є можливим у зв`язку з тим, що переписка по накладенню та зняттю арештів та заборон на житлові будинки зберігається 3 роки, а до Державного нотаріального архіву на зберігання передаються документи, лише постійного і тривалого (понад 10 років) зберігання (а.с. 15).
До позовної заяви було також додано адвокатський запит ОСОБА_6 від 20.11.2025 на адресу Національного банку України, в якому представник Позивача просив повідомити, чи наявна в розпорядженні Національного банку України інформація про фізичних осіб – боржників ліквідованих банків, зокрема, щодо ОСОБА_4 (а.с. 18).
Листом № 14-0005/90545 від 26.11.2025 Національний банк України повідомив, що можливість пошуку запитуваної інформації щодо ОСОБА_4 відсутня (а.с. 19).
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Пунктом 13 Постанови № 5 роз`яснено, що при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 921/5/18.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22.08.2018 року у справі №658/715/16-ц та від 18.09.2019 року у справі №826/16025/18 вказала, що для спорів про зняття арешту з майна, яке особа (не боржник у виконавчому провадженні) вважає своїм, встановлено певний порядок судового вирішення.
Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 цього Кодексу).
Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, та про зняття такого арешту розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.
Таким чином, з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивач успадкувала квартиру після смерті своєї тітки – ОСОБА_2 по материнській лінії на підставі заповіту. Тобто, батько позивача не являється родичем ОСОБА_2 , не є і не міг бути її спадкоємцем, права власності чи користування квартирою позивача ніколи не мав.
У Єдиному реєстрі боржників відомості про ОСОБА_4 також відсутні, що підтверджується витягом від 22.12.2025.
Суд відзначає також, що станом на момент укладення позивачем кредитного договору з АТ «КБ «Приватбанк» №KGMDGA01580398 від 14.02.2007, зобов`язання за яким були забезпечені переданням квартири в іпотеку, у кредитора не виникало жодних сумнівів, що ОСОБА_1 є власницею даної квартири та має право розпоряджатись цим майном на власний розсуд.
За таких обставин, вимоги позовної заяви ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, а наявне в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження об`єкту нерухомості, який належить на праві приватної власності позивачу, порушує права та інтереси останньої як власника майна та створює перешкоди у вільному розпоряджанні своєю власністю.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 про скасування заборони на нерухоме майно – задовольнити.
Скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 8003161, зареєстровано 01.10.2008 12:40:01 за № 8003161; реєстратор: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1; підстава обтяження – повідомлення б/н 23.06.1992, Перша Кіровоградська державна нотконтора; об`єкт обтяження – квартира, адреса АДРЕСА_1 ; додаткові дані: архівний номер 14496KIROVOGRAD1, архівна дата 25.03.1998, дата виникнення 25.03.1998, № реєстра 1867-41, внутр. № 7201293А24ЕF2E2D4A53, комментарий: стор. 95.
Судові витрати по справі вважати по фактично понесеними позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлене 07.05.2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідач: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, код ЄДРПОУ: 02884664, місцезнаходження за адресою: вул. Велика Перспективна, 1-Б, м. Кропивницький, 25015.

Суддя Подільського 
районного суду 
міста Кропивницького Ірина Миколаївна Шевченко