ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 905/2030/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Картере В. І., Погребняка В. Я.
за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

представники учасників справи:
представник ПрАТ "Геркулес" - Куренний С. В.,
представник ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" (ФГВФО) - Сидоренко Ю. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Геркулес" 

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 
у складі колегії суддів: Демідової П.В. (головуючий), Крестьянінова О.О., Мартюхіної Н.О.
та на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.01.2026 
у складі судді Фурсової С.М.
у справі № 905/2030/19
за заявою Приватного підприємства "Маріната" 
до Приватного акціонерного товариства "Геркулес"
про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
1. 18.11.2019 Господарський суд Донецької області ухвалою відкрив провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Геркулес" (далі - ПрАТ "Геркулес", боржник); ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів; ввів процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів; розпорядником майна призначив арбітражного керуючого Бершадського Сергія Миколайовича.
2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" (далі - ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", Банк), звернувся до Господарського суду Донецької області із позовною заявою в межах справи про банкрутство №905/2030/19 (905/2235/17) до Публічного акціонерного товариства "Донецький міський молочний завод №2" (далі - ПАТ "Донецький міський молочний завод №2), ПрАТ "Геркулес", Товариства з обмеженою відповідальністю "Добриня - Продукти", Приватного підприємства "Український Продукт" та "Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Горняк" про стягнення 11 638 668,04 доларів США, що є еквівалентом 304 708 231,94 грн. 
3. 07.11.2017 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Господарського суду Донецької області надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою останній просив суд стягнути, зокрема, з ПрАТ "Геркулес" як солідарного з ПАТ "Донецький міський молочний завод №2" боржника заборгованість за кредитним договором № 011-03-12 від 23.07.2012 у загальному розмірі 10 457 225,77 дол. США, що є еквівалентом 273 777 271,11 грн, з яких: 2 457 225,77 дол. США, що є еквівалентом 64 331 839,11 грн, - заборгованість по процентам, 8 000 000 дол. США, що є еквівалентом 209 445 432 грн - заборгованість по кредиту.
4. Судом першої інстанції у рішенні від 24.04.2025 в межах справи №905/2030/19 (905/2235/17) встановлено, що 23.07.2012 між Банком та ПАТ "Донецький міський молочний завод №2" (Позичальник) укладено Кредитний договір №011-03-12, у Розділі І якого викладено базові умови кредитування та визначення, зокрема:
Графа 3. Ліміт Фінансування. Максимальна сума Кредиту, якою Позичальник може одночасно користуватись на підставі цього Договору 10 000 000,00 доларів США.
Графа 4. Валюта Кредиту. Долар США.
Графа 8. Дата повернення кредиту. По 21 липня 2017 року включно.
5. З метою забезпечення виконання зобов`язань ПАТ "Донецький міський молочний завод №2" за Кредитним договором №011-03-12 від 23.07.2012 між Банком та ПрАТ "Геркулес" 23.07.2012 укладено договір поруки №011-03-12/4.
6. Відповідно до п. 1.1 договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання ПАТ "Донецький міський молочний завод №2" його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором №011-03-12 від 23 липня 2012 року, в повному обсязі.
7. Поручитель, підписанням договору поруки стверджував, що він ознайомлений з положеннями та умовами Кредитного Договору.
8. За змістом договору поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор у випадку наявності у Боржника прострочених Боргових Зобов`язань, може звернутись з вимогою про виконання Боргових Зобов`язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно (п.1.2.договору поруки).
9. Порукою забезпечуються вимоги Кредитора щодо повернення основної суми кредиту, наданого Боржнику. Боржник зобов`язаний повернути Кредитору повну суму отриманих Боржником кредитних коштів не пізніше 21 липня 2017 року включно, відповідно до умов встановлених в п. 1.3., 1.5. Кредитного Договору, чи в інший строк встановлений в Кредитному Договорі. Сума отриманого Кредиту може скласти 10 000 000 доларів США.
10. Сплата процентів за користування кредитом. За користування Кредитом Боржник зобов`язаний сплатити Кредитору Проценти, що нараховуються Кредитором змінюваною процентною ставкою, розрахованою за формулою: LIBOR ЗМ + 8,5% річних.
11. Нараховані Проценти (крім Процентів за прострочений Кредит) сплачуються Боржником щомісячно у строки, визначені Кредитним Договором. При повному поверненні Кредиту, Проценти сплачуються одночасно з поверненням Кредиту (ініціюванням повернення Кредиту). Проценти на прострочений Кредит сплачуються одночасно з поверненням Кредиту (ініціюванням повернення Кредиту). Якщо дата повернення нарахованих процентів припадає на не Банківський День - платежі здійснюються Боржником в Банківський День, наступний за таким не Банківським Днем.
12. Інші платежі на користь Банку за Кредитним договором. Якщо Кредитним Договором встановлено обов`язок Боржника щодо сплати інших платежів на користь Кредитора (зокрема, але не виключно плату за відкриття рахунку при наданні кредиту, плату за зміну умов кредитного договору), то порукою за цим Договором забезпечуються також вимоги Кредитора щодо сплати таких платежів.
13. Згідно п.2.2 договору поруки сторони погодили, що розмір Боргових Зобов`язань за Кредитним Договором складатиметься із суми Кредиту, яка не погашена Боржником, суми нарахованих та не сплачених Боржником Процентів за користування Кредитом, суми пені та штрафу за невиконання зобов`язань за Кредитним Договором (у разі нарахування), інших платежів на користь Кредитора (якщо такі визначені Кредитним Договором) та витрат, понесених Кредитором у зв`язку із отриманням задоволення за Кредитним Договором за рахунок Поручителя (у випадку їх документального підтвердження).
14. У разі зміни (у т.ч. будь-якого збільшення) розміру Боргових Зобов`язань (включаючи збільшення основного зобов`язання за Кредитним договором та/або розміру процентів) після укладення цього Договору, такі Боргові Зобов`язання забезпечуються в їх повному розмірі.
15. Сторони визначили, що Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів за користування кредитом, штрафу за невиконання умов Кредитного Договору та пені за прострочення виконання грошового зобов`язання, відшкодування понесених витрат, підтверджених документально.
16. Порукою за цим Договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником кожного і всіх його Боргових Зобов`язань за Кредитним Договором і в тому випадку, якщо за будь-якою з підстав, зазначених в законодавстві, право вимоги до Боржника, що випливає з Кредитного Договору, перейде від Кредитора до третьої особи, а також якщо за будь-якою з підстав, зазначених в законодавстві, обов`язок виконати Боргові Зобов`язання, що випливають з Кредитного Договору, перейде від Боржника до третьої особи.
17. Поручитель підтверджує, що він ознайомлений з положеннями Кредитного Договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за Борговими Зобов`язаннями.
18. Поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання Боржником Боргових Зобов`язань перед Кредитором за Кредитним Договором, здійснити виконання Боргових Зобов`язань в обсязі, заявленому Кредитором, за виключенням Боргових Зобов`язань, виконаних Боржником, протягом 3-х Банківських Днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Кредитора. Погашення здійснюється Поручителем шляхом перерахування відповідної суми на транзитний рахунок, що використовується для погашення заборгованості Боржника перед Кредитором за Кредитним Договором (п.3.2.).
19. Збільшення розміру зобов`язання Боржника у випадках, передбачених Кредитним Договором та додатковими угодами до нього (в тому числі, при пролонгації), тягне одночасне збільшення відповідальності Поручителя. Виражена в даному Договорі згода Поручителя на можливе збільшення своєї відповідальності дійсне відносно всіх випадків збільшення Боргових Зобов`язань, які будуть мати місце в період дії Кредитного Договору за умови внесення відповідних змін до цього Договору.
20. У відповідності до пунктів 4.1. договору поруки, Договір набирає чинності з моменту підписання Договору Сторонами та діє до повного виконання Боргових Зобов`язань за Кредитним Договором та за цим Договором.
21. Порука та відповідальність Поручителя припиняються лише після виконання Боргових Зобов`язань Боржником або Поручителем в повному обсязі (п.4.2 договору поруки).
22. На підставі заявок Позичальника (ПАТ Донецький міський молочний завод №2), Банком було перераховано позичальнику 9 500 000,00 доларів США, що підтверджувалось, як зазначено в рішенні меморіальними валютними ордерами.
23. Факт перерахування банком грошових коштів позичальнику в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) протягом розгляду справи не заперечувався. Крім того, з банківських виписок ПАТ "Донецький міський молочний завод №2" слідувало, що позичальником здійснювалось часткове повернення кредитних коштів.
24. 11.06.2015 в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №011-03-12 від 23.07.2012 між ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та Компанією Долкерса Інвестмент ЛТД було укладено три договори застави на депозити, що розміщені у Банку, зокрема № 011-03-12/11, № 022-03-12/12; № 011-03-12/13.
25. 24.06.2015 у зв`язку з укладенням Договору відступлення прав вимоги за депозитами між Банком, Долкерс Інвестмент ЛТД та ТОВ "Ді Ві Ді-Маркет" були внесені зміни до Договорів застави для забезпечення повного виконання зобов`язань за кредитним Договором за договорами застави № 011-03-12/11, № 022-03-12/12; № 011-03-12/13 від 11.06.2015.
26. 02.03.2016 Банк, як заставодержатель майнових прав на грошові кошти ТОВ "Ді Ві Ді-Маркет", здійснив списання грошових коштів, які належали ТОВ "Ді Ві Ді-Маркет" на загальну суму 5 200 000,00 доларів США.
27. Станом на дату 03.03.2016 (з урахуванням проведеного списання коштів з рахунку ТОВ "Ді Ві Ді Маркет") кредитна заборгованість за кредитним договором № 011-03-12 від 23.07.2012, укладеним з ПАТ "Донецький міський молочний завод №2" становила 4 110 508,98 доларів США в т.ч.: заборгованість за основним боргом складала (аналітичний рахунок №2063635727301) - 4 109 473,68 доларів США (еквівалент по курсу НБУ за 02.03.2016 - 111 306 035,69 гривень); прострочена заборгованість за основним боргом складала - 0,00 доларів США; заборгованість за нарахованими відсотками складала (аналітичний рахунок №2068135727301) - 1 035,30 доларів США (еквівалент по курсу НБУ за 02.03.2016 - 28 041,34 гривень); прострочена заборгованість за нарахованими відсотками складала - 0,00 доларів США. Дана кредитна заборгованість підтверджується випискою станом на 02.03.2016.
28. На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.03.2016 №169 "Про віднесення ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.03.2016 №368 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.
29. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 21.04.2016 №280 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 22.04.2016 №561 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та делегування повноважень ліквідатора банку.
30. На виконання вказаних положень та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" О. І. Гулей було створено комісію щодо перевірки правочинів Банку на предмет їх нікчемності (наказ від 07.11.2016 № 181 "Про створення комісії щодо перевірки правочинів Банку на предмет їх нікчемності", що надається).
31. За результатами перевірки було виявлено правочини, що є нікчемними, та наказом №185 від 30.11.2016 на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемними у тому числі договори застави № 011-03-12/11, № 022-03-12/12; № 011-03-12/13 від 11.06.2015, укладені з Компанією Долкерса Інвестментс ЛТД, а також правочини у вигляді списання 02.03.2016 грошових коштів з депозитних рахунків та з рахунків нарахованих відсотків ТОВ "Ді Ві Ді-Маркет" та направлення їх на погашення заборгованості за Кредитним договором № 011-03-12 від 23.07.2012, укладеним між ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та ПАТ "Донецький міський молочний завод № 2", в розмірі 3 890 526,32 доларів США за основним боргом та 1 309 980,9 доларів США за відсотками.
32. На підставі рішення кредитного комітету ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", оформленим Протоколом №25 від 30.11.2016 ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" було поновлено заборгованість ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та ПАТ "Донецький міський молочний завод № 2" за Кредитним договором № 011-03-12 від 23.07.2012.
33. 27.03.2017 на адреси позичальника та поручителів направлені вимоги про дострокове повернення кредитних коштів.
34. Як вказував позивач у позовній заяві, всупереч зазначеним вище умовам щодо строків та сум повернення, позичальник не повернув Кредит в загальній сумі 8 000 000,00 доларів США.
35. Суд дійшов висновку, що самостійне застосування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб наслідків недійсності правочинів, а саме відновлення відображення в бухгалтерському обліку погашеної 02.03.2016 заборгованості ПАТ "Донецький міський молочний завод № 2" за Кредитним договором № 011-03-12 від 23.07.2012, у розмірі 3 890 526,32 доларів США заборгованості за основним боргом і 309 980,90 доларів США заборгованості за відсотками вчинено неправомірно. З огляду на викладені обставини, суд визнав обґрунтованою та документально доведеною сумою заборгованості ПАТ "Донецький міський молочний завод № 2" за Кредитним договором №011-03-12 від 23.07.2012, яка підлягає стягненню на користь ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", 4 109 473,68 доларів США.
36. Крім суми основного боргу, позивачем було заявлено до стягнення проценти за користування кредитом в сумі 2 457 225,77 доларів США, нараховані за період з 01.05.2014 по 18.09.2017. Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення процентів, дійшов висновку, що загальна сума процентів за період з 03.03.2016 по 27.05.2017, що підлягає стягненню на користь ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" становить 469 548,51 доларів США.
37. 24.04.2025, за результатами розгляду заявлених вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", суд ухвалив рішення в межах справи №905/2030/19 (905/2235/17), яким задовольнив частково позовні вимоги, зокрема стягнув з "ПрАТ "Геркулес", як солідарного з ПАТ "Донецький міський молочний завод №2" боржника, на користь ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" 4 109 473,68 доларів США заборгованості за кредитом, 469 548,51 доларів США заборгованості за процентами.
38. 23.10.2025 постановою Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Донецької області від 24.04.2025 у справі №905/2030/19 (905/2235/17) залишено без змін.
39. 11.02.2026 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" залишив без задоволення; рішення Господарського суду Донецької області від 24.04.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 у справі № 905/2030/19 (905/2235/17) залишив без змін.
40. Рішення суду від 24.04.2025 оскаржувалось за ініціативою Фонду гарантування вкладів в апеляційному та касаційному порядку, при цьому залишено без змін та набрало законної сили. ПрАТ "Геркулес" зазначене рішення не оскаржувалось.

Стислий виклад заяви з грошовими вимогами
41. Враховуючи зазначене, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, що діє в інтересах ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", звернувся до Господарського суду Донецької області в межах справи про банкрутство №905/2030/19 із заявою з грошовими вимогами до боржника, в якій просив: визнати причини пропуску поважними та поновити строк на подання письмової заяви з вимогами до боржника - ПрАТ "Геркулес"; визнати Банк конкурсним кредитором у справі № 905/2030/19 про банкрутство ПрАТ "Геркулес" із сумою вимог 193 881 752,00 гривень, з яких 193 881 752,00 гривень - 4 черга погашення; включити Банк конкурсним кредитором у справі № 905/2030/19 про банкрутство ПрАТ "Геркулес" із сумою вимог 193 881 752,00 гривень, з яких 193 881 752,00 гривень - 4 черга погашення.
42. Заява обґрунтована тим, що судовими рішеннями у справі №905/2030/19 (905/2235/17), які є преюдиційними для сторін спору, було встановлено, що з ПрАТ "Геркулес" як солідарного з ПАТ "Донецький міський молочний завод №2" боржника на користь Банку підлягає стягненню сума 4 109 473,68 доларів США заборгованості за кредитом, 469 548,51 долар США заборгованості за процентами, що підтверджується як рішенням, так і наказом, який виданий Господарським судом Донецької області від 17.11.2025 в справі №905/2030/19 (905/2235/17). 
43. Божник заперечував проти визнання грошових вимог Банку з підстав неподання суду оригіналів первинних документів, а боржником вони ставляться під сумнів. Божником подано клопотання про витребування у кредитора оригінали доказів, доданих до заяви з кредиторськими вимогами, а також оригінали всіх інших первинних документів на підтвердження вимог до ПрАТ "Геркулес".

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного господарського суду
44. 15.01.2026 ухвалою Господарського суду Донецької області у справі № 905/2030/19 визнано грошові вимоги ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" до боржника у сумі 193 886 596,80 грн; включено до реєстру вимог кредиторів ПАТ "Геркулес" вимоги ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" в розмірі 193 881 752,00 грн (основний борг) - четверта черга; в розмірі 4 844,80 грн судового збору - перша черга.
45. 17.03.2026 постановою Східного апеляційного господарського суду (повна постанова складена 19.03.2026) апеляційну скаргу ПрАТ "Геркулес" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.01.2026 у справі 905/2030/19 - залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.01.2026 у справі № 905/2030/19 залишено без змін.
46. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалене 24.04.2025 у справі №905/2030/19 (905/2235/17) рішення Господарського суду Донецької області має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.
47. Судом визнані грошові вимоги Банку без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів, оскільки заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання.
48. Місцевий господарський суд також відмовив в клопотанні боржника про витребування оригіналів первинних документів та з тих підстав, що боржником не вказано в чому полягає невідповідність поданих заявником копій документів оригіналам, а також в чому полягає сумнів щодо цих документів. Так само й не вказано виняткових обставин для поставлення господарським судом під сумнів заборгованості боржника, яка підтверджена судовим рішенням у справі №905/2030/19 (905/2235/17).
49. Апеляційний господарський суд погодився з висновком суду першої інстанції, що судовим рішенням у справі №905/2030/19 (905/2235/17) визначений розмір грошових зобов`язань Банку перед боржником, а заявником не вказано виняткових обставин для поставлення господарським судом під сумнів заборгованості боржника, яка підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги 
50. 02.04.2026 ПрАТ "Геркулес" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.01.2026 у справі № 905/2030/19; матеріали справи направити до Господарського суду Донецької області для нового розгляду.
51. Касаційна скарга обґрунтована порушенням судами попередніх інстанцій ст. 91 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), неврахуванням судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду та безпідставним відхиленням клопотання про витребування доказів, що відповідає підставам касаційного оскарження, визначеним п. 1, 4 ч. 2 ст. 287, п. 3 ч. 3 ст. 310 ГПК України. 
52. На переконання скаржника, поза увагою судів залишилося те, що Боржник не є стороною кредитного договору, не має його оригіналу та оригіналів документів, що опосередковують його виконання, отже не може надати ні оригінали таких документів, ні належним чином засвідчені копії з оригіналів, а суди застосували ч.ч. 1, 2, 6 ст. 91 ГПК України без врахування ч.ч. 4, 5 цієї статті. При цьому скаржник посилається на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 30.08.2024 у справі № 912/2436/23, від 04.12.2025 у cправі №902/122/25, від 19.02.2020 у справі №915/411/19 щодо застосування ст. 91 ГПК України.
53. Боржник звертає увагу, що ним наголошувалося в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі на тому, що надані кредитором докази не відповідають приписам ст. 91 ГПК України, оскільки кредитор не міг в установлений законом спосіб засвідчити копії таких документів з огляду на відсутність у нього оригіналів. Сумнів у допустимості поданих доказів боржник мотивував листом ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" від 03.12.2024 про відсутність оригіналів у кредитора первинних документів та рішенням у справі № 905/2030/19(905/2235/17), з якого вбачалася відсутність їх у кредитора.
54.  Стверджує, що для доведення наявності у кредитора дійсної грошової вимоги, йому необхідно підтвердити факт переходу до нього оригіналів тих документів, на підставі яких право вимоги виникло, а суди, враховуючи підвищений стандарт доказування, мали перевірити дійсність такої грошової вимоги. При цьому, скаржник посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 22.12.2022 у справі 910/14923/20, від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20, від 12.03.2025 у справі №903/347/24.
55. Боржник доводить, що суди попередніх інстанцій безпідставно відхилили клопотання боржника про витребування оригіналів доказів, доданих до заяви з кредиторськими вимогами та помилково прийняли ці докази без перевірки їх походження і відповідності оригіналам.
56. Судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 20.07.2022 у справі № 308/14087/13-ц, від 02.07.2025 у справі № 359/2708/25, від 27.11.2025 у справі № 623/4675/19, відповідно до яких єдиним належним доказом достовірності наданих копій може бути лише дослідження оригіналу.
57. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, в постанові від 02.05.2018 у справі № 914/904/17, від 22.05.2018 у справі № 923/1283/16 вказує, що рішення суду у справі №905/2030/19 (905/2235/17) не є правовстановлюючим документом і саме по собі не може свідчити про наявність у кредитора чинного права вимоги.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
58. Банком подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
59. Банк вважає безпідставними посилання скаржника щодо не дослідження судами першої інстанції оригіналів первинних документів та стверджує, що аналізуючи у сукупності всі обставини, які встановлені судами в справі № 905/2030/19 (905/2235/17), докази, які містяться в матеріалах справи, не оскарження судових рішень ПрАТ "Геркулес", а натомість визнання їх зі сторони боржника, преюдиціальність фактів, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо визнання грошових вимог Банку. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
60. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
61. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час ухвалення судових рішень про визнання грошових вимог кредитора до боржника.
62. Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву, колегія суддів Верховного Суду дійшла наступних висновків. 
63. Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, далі - КУзПБ).
64. Відповідно до ч. 4 ст. 45 КУзПБ для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.
65. На стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15).
66. Заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17.
67. Господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. 
68. Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19).
69. Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див. висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18).
70. У постановах Верховного Суду від 22.12.2022 у справі 910/14923/20, від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20, від 12.03.2025 у справі №903/347/24, на які посилається скаржник в касаційній скарзі вказано, що у разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
71. Грошові вимоги Банку у цій справі обґрунтовані встановленим фактом наявності заборгованості боржника, який є поручителем за кредитним договором, яка стягнута з нього як солідарного боржника судовим рішенням у справі № 905/2030/19(905/2235/17), яке набрало законної сили. 
72. Дослідивши надані кредитором докази на підтвердження своїх грошових вимог, господарські суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини, згідно з якими факт видачі кредиту ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна", його часткового погашення ПАТ "Донецький міський молочний завод №2" та факт неповернення кредитних коштів в повному обсязі, у відповідності до умов кредитного договору, в забезпечення якого, зокрема, укладено договір поруки з ПрАТ "Геркулес", що стало підставою для стягнення 4 109 473,68 доларів США заборгованості за кредитом, 469 548,51 доларів США заборгованості процентів з відповідача та солідарних з ним боржників, в тому числі з ПрАТ "Геркулес" встановлено відповідним рішенням суду у справі №905/2030/19 (905/2235/17), яке має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.
73. Заперечуючи проти вимог кредитора, боржник просив суд витребувати у Банку оригінали доказів на підтвердження грошових вимог, висловлюючи сумнів щодо відповідності наданих копій їх оригіналам. 
74. Верховний Суд у постанові від 12.03.2025 у справі №903/347/24, висновки якої були враховані судами попередніх інстанцій, зауважив, що заборгованість боржника перед кредитором, яка підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, може ставитися під сумнів господарським судом під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами виключно у виняткових випадках. Водночас саме у цих випадках є необхідність у додатковому доведенні кредитором обґрунтованості своїх безспірних вимог первинними документами з урахуванням "підвищеного стандарту доказування". 
75. Зазначеними випадками, серед іншого, можуть бути такі, коли у розпорядника майна/ліквідатора (якщо кредиторські вимоги заявлено та розглядаються судом у ліквідаційній процедурі), кредиторів чи інших учасників справи про банкрутство є обґрунтовані та доказово підтверджені підстави вважати, що:
- певний кредитор, вимоги якого є безспірними, та боржник, зловживаючи процесуальними правами, ініціювали розгляд відповідного судового спору задля штучного створення підтвердженої судовим рішенням заборгованості з метою, зокрема, впливу на процедуру банкрутства боржника через отримання необхідної кількості голосів на зборах та комітеті кредиторів,
- при розгляді відповідного спору між кредитором і боржником судом не було враховано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (до прикладу, якщо кредитор - позивач до початку розгляду спору по суті відступив право вимоги до боржника - відповідача, однак не повідомив суду наявність відповідних обставин), а жоден з учасників такої справи не реалізував право на звернення із заявою про перегляд відповідного рішення за нововиявленими обставинами;
- договір, на підставі якого виникла заборгованість боржника перед кредитором (яка була стягнута судовим рішенням за результатом розгляду відповідного спору), був визнаний у подальшому недійсним чи неукладеним, однак жоден з учасників справи (за позовом кредитора про стягнення з боржника заборгованості) не реалізував право на звернення із заявою про перегляд відповідного рішення за нововиявленими обставинами.
76. Наведений перелік виняткових випадків, коли безспірні вимоги кредитора потребують додаткового доведення первинними документами з урахуванням "підвищеного стандарту доказування", не є вичерпним та залежить від обставин кожної конкретної справи.
77. У контексті наведених мотивів Верховний Суд зауважує, що у відповідності до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
78. Згідно прецедентної практики ЄСПЛ, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. пункт 46 рішення у справі "Устименко проти України", пункти 51, 52 рішення у справі "Рябих проти Росії», пункт 31 рішення у справі "Марушин проти Росії", пункт 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
79. Відповідно до орієнтирів дотримання міжнародних стандартів, наведених ЄСПЛ у рішенні від 11.07.2017 у справі "Морейра Феррейра проти Португалії", відступ від принципу правової визначеності є необхідним і виправданим у разі виявлення суттєвого недоліку попереднього провадження, який може вплинути на результат справи, або у випадках, коли необхідність забезпечення відшкодування, особливо в контексті виконання рішень Суду, в цілому свідчить на користь поновлення провадження (пункт 62 рішення).
80. Наведені висновки ЄСПЛ підтверджують обґрунтованість викладених вище мотивів Верховного Суду про те, що безспірні вимоги кредитора (заборгованість підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили) можуть потребувати додаткового доведення первинними документами з урахуванням "підвищеного стандарту доказування" лише у виняткових випадках (постанова Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 903/347/24).
81. Втім, у цій справі, як правильно вказали суди попередніх інстанцій, боржником не зазначено в чому саме полягає його сумнів щодо поданих кредитором копій та чим саме подані копії не відповідають оригіналу. 
82. Поряд з цим, судами взято до уваги, що всі підписанти правочинів доданих до позовної заяви є учасниками справи, а отже мали можливість подати заперечення щодо невідповідності поданих копій цих документів оригіналам та надати власні копії або оригінали, чого не було зроблено в тому числі ПрАТ "Геркулес". Копія договору поруки №011-03-12/4 від 23.07.2012 у п.2.5 містить застереження про те, що поручитель - ПрАТ "Геркулес" підтверджує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов`язаннями. Крім того, вказаний договір містить основні умови кредитного договору.
83. Верховний Суд також враховує, що боржник, який був відповідачем у справі № 905/2030/19 (905/2235/17) не наводить достатніх підстав для висновку про наявність таких недоліків зазначених судових рішень, які викликають сумнів під час розгляду обґрунтованих ними грошових вимог до та зумовлюють необхідність повторної перевірки відповідних обставин щодо виникнення відповідного грошового зобов`язання. 
84. Зокрема, боржник не заперечує укладення ним договору поруки задля забезпечення кредитних зобов`язань ПАТ "Донецький міський молочний завод №2", як і обставини укладення кредитного договору, не заперечує наявність, розмір або структуру боргу тощо.
85. Зважаючи на викладене, Верховний Суд не вбачає порушень судами норм процесуального закону при відмові боржнику в задоволенні клопотання про витребування оригіналі доказів, вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про визнання грошових вимог кредитора до ПрАТ "Геркулес" та відхиляє твердження скаржника про порушення судами ст. 91 ГПК України. 
86. Щодо посилань скаржника на висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 30.08.2024, від 04.12.2025 у cправі №902/122/25, від 19.02.2020 у справі №915/411/19 Верховний Суд зазначає таке.
87. У справі № 912/2436/23 питання застосування ст. 91 ГПК України було висвітлено в контексті невиконання заявником вимог ухвали місцевого господарського суду, якою було залишено без руху заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, в частині надання належним чином засвідчених копій письмових доказів, доданих до заяви, а також зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, у зв`язку з чим заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та додані до неї документи повернуто заявнику. 
88. У справі № 902/122/25 предметом касаційного оскарження були судові рішення, ухвалені за наслідками розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про неплатоспроможність, обґрунтовані на підставі договору позики та розписки. Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд зокрема, вказав, що залишивши поза увагою положення ст. 91 ГПК України, апеляційний господарський суд не з`ясував наявність / відсутність об`єктивних підстав для поставлення під сумнів наданих заявником копій документів, чи виражали такий сумнів учасники справи (зокрема скаржник) під час розгляду заяви місцевим господарським судом, чи було ініційовано витребування оригіналів відповідних письмових доказів, чи було їх подано на вимогу суду (в разі її наявності) тощо; дійшов передчасного висновку про належне підтвердження заявником його грошових вимог до боржника, зокрема, реальності надання відповідної позики. Проте, у вказаній справі № 902/122/25, на відміну від цієї справи, грошові вимоги кредитора до боржника не підтверджувалися судовим рішенням, яке набрало законної сили про стягнення заборгованості. 
89. Скаржником виокремлені висновки Верховного Суду у згаданих ним в касаційній скарзі постановах із контексту судових рішень, без урахування предмету і підстав спору, досліджуваних судами у зазначених справах доказів та встановлених фактичних обставин, тому в цій частині доводи касаційної скарги відхиляються колегією суддів як безпідставні.
90. У справі № 915/411/19 розглядався позов про стягнення безпідставно набутих коштів на підставі ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, що також свідчить про відмінність правовідносин та правозастосування у вказаній справі та цій справі. При цьому, процитовані скаржником в касаційній скарзі висновки не містяться в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 915/411/19.
91. Посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 308/14087/13-ц (у цивільній справі про стягнення кредитної заборгованості), від 27.11.2025 у справі № 623/4675/19 (у цивільній справі про стягнення заборгованості за договорами позики), де також зроблені висновки щодо дослідження оригіналів доказів у випадку сумнівів відповідності поданій копії, які хоч і мають загалом універсальний характер, однак також у цьому випадку не підтверджують порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального закону під час ухвалення судових рішень у цій справі, оскільки відмінність результату застосування вказаних положень у наведених судових рішеннях та у цій справі зумовлена неоднаковими фактичними обставинами справ, встановленими судами, за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято зазначені судові рішення.
92. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанції, які покладені в основу оскаржуваних рішень, жодним чином не суперечать наведеним скаржником у касаційній скарзі постановам Верховного Суду.
93. Крім того, Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на справу № 359/2708/25, оскільки у Єдиному державному реєстрі судових рішень із вказаним номером міститься лише постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності, що не є джерелом правозастосовчої практики у розумінні ч. 4 ст. 236 ГПК України. 
94. Решта доводів касаційної скарги фактично зводиться до переоцінки доказів та встановлення обставин справи, що з огляду на ст. 300 ГПК України не є компетенцією цього суду, а також до незгоди із прийнятими судовими рішеннями.
95. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не підтвердилися, у зв`язку з чим Суд залишає касаційну скаргу без задоволення. 

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
96. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України). 
97. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова та ухвала судів попередніх інстанцій - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат
98. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Геркулес" залишити без задоволення. 
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 та ухвалу Господарського суду Донецької області від 15.01.2026 у справі № 905/2030/19 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

В. Погребняк