ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/26051/25
Провадження № 22-ц/820/1031/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Ярмолюка О.І.
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю: позивача та представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/26051/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року у складі судді Павловської А.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила: 
визнати порушення її прав споживача фінансових послуг філією - Хмельницьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та начальником (уповноваженою особою) Машталером В. В., що були обумовлені/встановлені між банком і нею станом на час відкриття рахунку за ощадкнижкою - 16.01.1991: без нарахування і стягнення комісійних на кошти, що надходили на цей рахунок;
визнати її право на обслуговування рахунку за умовами без нарахування і стягнення комісійних на кошти, що надходили на цей рахунок, що були встановлені між банком і нею станом на час відкриття поточного рахунку у Хмельницькій філії Ощадного банку СРСР 16.01.1991 року № 175265 (за нинішньою новою класифікацією банком встановлено номер НОМЕР_1 рахунку за ощадкнижкою);
визнати завідомо протизаконною і протиправною бездіяльності начальника (уповноваженої особи) Машталера В.В. з ненадання їй відповіді на скарги: від 04.06.2024 р. (кілька з однаковим текстом) та від 30 січня 2025 року;
зобов`язати начальника (уповноважену особу) філії - Хмельницьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Машталера В.В.;
надати відповідь за її скаргами від 04.06.2024 р. та від 30.01.2025р.,
повернути на її рахунок в Ощадбанку НОМЕР_1 незаконно стягнутої комісії у розмірі 318 грн. (20,0+100,0+198), усупереч умов договору - ощадної книжки, яким таке не передбачено;
стягнути з філії - Хмельницьке обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1 600 000 грн. заподіяної моральної шкоди унаслідок грубого тривалого безпрецедентного порушення її прав на відповідь за скаргами, а також тривалого морально-садистського знущання, вчиненого протягом періоду з 25 травня 2024 року зі стягнення комісійних на суми надходжень на її поточний рахунок № НОМЕР_2 (за нинішньою новою класифікацією банком встановлено номер НОМЕР_1 ) за ощадкнижкою.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалася, що 16.01.1991 року на її ім`я було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 (за нинішньою новою класифікацією банком встановлено номер НОМЕР_1 рахунку за ощадкнижкою) у Хмельницькій філії Ощадного банку СРСР і за нормами тодішнього законодавства комісія на суми коштів, що надходили на цей рахунок, не нараховувалась і не стягувалася. Позивачка вказувала, що у 2015 році вона зверталася до суду з позовом до банку у справі № 686/14093/15-ц, коли банк припинив обслуговувати її рахунок, вимагаючи його закриття. Припинення обслуговування було обумовлено тим, що вона зверталася до очільника банку зі скаргами й вимагала не стягувати комісійні з коштів, що надходили на її рахунок, позаяк при його відкритті у формі ощадкнижки умовами не передбачалось стягнення комісійних. Судом було поновлено право позивачки на відновлення обслуговування відповідачем поточного рахунку та стягнуті комісійні, які банк повернув добровільно до подання позову.
Після вирішення судом питання щодо обслуговування її рахунку права позивачки були поновлені: обслуговування рахунку поновилося, вимоги банку щодо закриття цього рахунку і відкриття нового, як і стягнення комісійних тощо припинилися. 
Однак, між нею та банком виник новий спір щодо виконання зобов`язань за договором банківського рахунку. Так, 15.05.2024 року на її рахунок в Ощадбанку НОМЕР_1 надійшла сума відшкодування витрат на придбання ліків в період перебування на стаціонарному лікуванні у КП «Хмельницька міська лікарня». При спробі отримати ці соціальні кошти 28.05.2024 року вона дізналася, що з цієї суми банком списано 20 грн комісії. На всі скарги з приводу незаконного стягнення комісії, банком відповіді не надано, лише тексти-шаблони з контакт-центру, у яких зазначалось, що її скарги не відповідають вимогам закону, що треба звертатися на паперовому носії на поштову адресу банку тощо.
20.01.2025 року на рахунок позивачки надійшло 3000 грн, перераховані головним управлінням Пенсійного фонду України у Хмельницькій обл. на виконання рішення Хмельницького окружного адмінсуду у справі №560/7794/24. 28.01.2025 при їх отриманні з позивачки стягнуто 100 грн комісії.
08.04.2025 року на рахунок позивачки надійшла сума 20000 грн. на виконання рішення Хмельницького ОАС від 11 грудня 2024 року у справі № 560/2519/20. 15 квітня 2025 року при отриманні коштів з цієї суми знову було стягнуто 198 грн. комісійних.
Крім того, позивачка стверджувала, що протизаконною бездіяльністю щодо ненадання відповіді на скарги, а також неправомірними діями відповідачів щодо стягнення комісії їй спричинено значну моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях через порушення її законних конституційних прав, у тому числі на отримання відповіді на скарги. Розпач і розуміння неможливості у простий цивілізований спосіб захиститися від порушення її прав споживача банківських послуг, - посилювали страждання. Така поведінка надавачів банківських послуг призвела до зміни її звичайного способу життя, їй довелося десятки разів усно та письмово звертатися до відповідача, втрачаючи час і сили, залишки вкрай слабкого здоров`я, адже вона - особа з інвалідністю 2-ї групи за загальним захворюванням, їй 76 років. Виходячи із принципу розумності та справедливості, моральні втрати оцінює у розмірі 1600000 грн.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про захист прав споживачів в частині позовних вимог до ОСОБА_3 закрито.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року позов задоволено частково, визнано право ОСОБА_1 на обслуговування АТ «Державний ощадний банк України» рахунку № НОМЕР_2 (за нинішньою новою класифікацією банком встановлено номер НОМЕР_1 ), відкритого на її ім`я у філії Хмельницьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», без нарахування і стягнення комісії за зарахування та видачу коштів, в задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
АТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, посилається, що при ухваленні оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог судом першої інстанції неповно встановлено обставини щодо статусу рахунку та конкретних правовідносин, які виникли між сторонами. Ухвалюючи оскаржуване рішення суд керувався, нібито, встановленими обставинами наявності між банком та позивачкою договірних відносин щодо обслуговування спірного рахунку, які виникли у 1991 році на підставі ощадної книжки. Однак такий висновок не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Позивачці було відкрито вкладний рахунок, підстави, порядок відкриття, користування яким було передбачено нормами ст. 384 ЦК УРСР 1963 року . 01.01.2004 набрав чинності Цивільний кодекс України. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже, до відносин між банком та позивачкою, які продовжили існувати на сьогоднішній день, застосовуються положення ЦК України. При цьому видача ощадної книжки, як підтвердження укладення такого договору, передбачено § 3. «Банківський вклад» Глави 71 «ПОЗИКА. КРЕДИТ. БАНКІВСЬКИЙ ВКЛАД» Цивільного кодексу України, який набув чинності із 01.01.2004 року. Натомість питання, пов`язані із відкриттям іншого рахунку, відмінного від рахунку банківського вкладу, унормовано §1. «Загальні положення про банківський рахунок» Глави 72 «БАНКІВСЬКИЙ РАХУНОК». Отже для відкриття рахунку за договором банківського рахунку, на відміну від рахунку за договором банківського вкладу, не передбачено внесення клієнтом банку коштів у вигляді вкладу, а підстави відкриття та користування рахунками за договором банківського вкладу та договором банківського рахунку урегульовано різними нормами ЦК України, що вказує на принципову відмінність між такими рахунками. За договором банківського вкладу банк сплачує клієнту проценти за користування коштами, не надаючи жодної послуги. На відміну від договору банківського вкладу за договором банківського рахунку банк надає послуги, пов`язані із прийманням і зараховуванням на рахунок клієнта коштів, а також виконанням розпоряджень останнього про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, отримуючи, за надані послуги, комісійні виплати.  ОСОБА_1 , при користуванні відкритим їй рахунком в АТ «Ощадбанк», отримує послуги, адже банк здійснює приймання, зарахування та видачу належних позивачці коштів. Таким чином, рахунок № НОМЕР_1 , відкритий ОСОБА_1 в АТ «Ощадабнк», згідно Інструкції № 89 та Інструкції №162 – є поточним, а не вкладним (депозитним), рахунком.
Крім того, матеріали справи не містять жодного того, що ОСОБА_1 користується рахунком № НОМЕР_1 , відкритим в АТ «Ощадбанк», на умовах договору банківського вкладу (депозиту), адже підстави, предмет звернення із позовом у даній справі вказують на те, що Позивачка користується відкритим їй рахунком в АТ «Ощадбанк» для того, щоби отримувати послуги як щодо приймання та зарахування коштів на її рахунок, так і щодо видачі відповідних сум коштів через касу банку, а отже безпідставним є висновок суду першої інстанції, що між сторонами наявний лише один договір на підставі ощадної книжки позивачки. Відтак, що суд першої інстанції при ухваленні рішення на підставі невірно встановлених обставин, без врахування норм чинного законодавства дійшов до висновку, що письмова форма договору Банківського рахунку між позивачем та Банком виражається в ощадній книжці, а не Договором комплексного банківського обслуговування, який є договором приєднання. Разом з тим укладений із ОСОБА_1 договір про відкриття поточного рахунку та його розрахунково-касове обслуговування №33_000_23128_000_175265 від 16.01.1991 (в подальшому рах. № НОМЕР_1 ) не зберігся. 
Разом з тим, рахунок, відкритий ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк», обслуговувався відповідно до Порядку здійснення операцій по вкладах фізичних осіб у національній валюті установами Ощадбанку, який затверджено постановою правління ВАТ «Державний ощадний банк України» №29 від 04.05.2000 року. Згідно типової форми договору, копія якого міститься у матеріалах даної справи, у редакції від 2000 року, та який, у свою чергу є договором приєднання, такий передбачає стягнення банком комісії, згідно діючих тарифів (п. 2.1. типового Договору) за отримані клієнтом послуги. Отже правовідносини, які існують між сторонами, регулюються чинними, наразі, договорами, які розроблені АТ «Ощадбанк», є типовими та передбачають оплатність за отримані послуги за договором банківського рахунку, та які, в свою чергу, не передбачають підстав для звільнення від такої оплати за отримані клієнтом банку послуги.
Також вказує представник апелянта, що задоволення судом вимоги ОСОБА_1 та визнання за останньою права на обслуговування в АТ «Ощадбанк» рахунку № НОМЕР_2 (№ НОМЕР_1 ), відкритого на її ім`я у філії Хмельницького управління АТ «Ощадбанк» без нарахування та стягнення комісії за зарахування та видачу коштів, вказує на грубе втручання суду першої інстанції у господарську діяльність суб`єкта господарювання юридичної особи, що є неприпустимим у правовому суспільстві, до якого прагне долучитися держава Україна.
Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 вказувала про неотримання нею жодних відповідей на її неодноразові звернення щодо списання Банком коштів у спірній сумі, вимагаючи від ОСОБА_3 надати відповіді на такі звернення, при цьому не висловлюючи свою незгоду зі змістом отриманих від банку відповідей на такого роду її звернення та не оскаржуючи неповноту отриманої нею інформації.
Тому апелянт просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що позивачу 16.01.1991 року було відкрито вкладний рахунок № НОМЕР_2 у Хмельницькій філії № 202 Ощадного банку СРСР шляхом зарахування суми 670,00 радянських рублів (вклад на вимогу), що підтверджується ордером на зарахування вкладу на рахунок 16.01.1991 року, повідомленням за рахунком № НОМЕР_2 від 5.02.1991 року, ощадною книжкою ОСОБА_1 , виданої філією Ощадбанку СРСР № 202, копії котрих наявні у справі.
21.01.1992 року на рахунок позивача були зараховані кошти, які частково були видані їй 11.02.1992 року; на рахунку залишались кошти і закритий він не був. Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України, правонаступником котрого є позивач, вказаними діями підтвердив прийняття від Ощадного банку СРСР обов`язку зарахування та видачі коштів позивачу за зазначеним рахунком.
В період з 10.02.2004 року по 31.12.2014 року банк продовжував обслуговування рахунку, періодично зараховуючи на нього кошти, які надходили на ім`я позивача, а також видавши 19.09.2014 року позивачу за зазначеним рахунком нову ощадну книжку, в якій зазначено вид вкладу – до запитання і номер рахунку - НОМЕР_3 .
22.09.2014 року позивач звернулась до позивача зі скаргою на протиправне стягнення з неї сум коштів за послуги банку і просила повернути стягнуті кошти. 
Листом від 16.12.2014 року за вих. № 16-18/6191 банк повідомив позивача, що з неї було знято комісію в сумі 760,99 грн., яка буде їй повернута з причин відсутності укладеного з нею договору та, що їй необхідно закрити діючий поточний рахунок і відкрити новий, для чого укласти з банком договір банківського рахунку – до 15.01.2015 року, інакше банк припинить будь-які операції по цьому рахунку (крім операцій по видачі коштів з рахунку у зв`язку з його закриттям).
28.01.2015 року позивач звернулась до банку зі скаргою на повернення платежу, що надійшов на її ім`я.
16.02.2015 року позивач звернулась зі скаргою до відповідача, в якій просила підтвердити подальше забезпечення її права на обслуговування рахунку № НОМЕР_2 стосовно зарахування коштів, що надходять на виконання рішень суд з трудових та пенсійних правовідносин, без стягнення комісійних.
Листом від 27.02.2015 року банком повторно доведено до відома позивача свою позицію щодо обов`язковості укладення договору банківського рахунку.
3.07.2015 року позивач звернулась до банку з заявою про надання їй офіційної довідки про факт повернення (неприйняття) на її рахунок коштів, що були перераховані виконавчою службою через Управління ПФУ на виконання рішення суду про стягнення на її користь коштів у процесі виконавчого провадження. Просила також надати їй на ознайомлення матеріали, сформовані за її скаргами з приводу попередження про відмову обслуговувати її рахунок.
Оскільки відповіді позивач не отримала, 10.07.2015 року вона звернулась до банку з повторною скаргою, уточнивши, що в попередній заяві йдеться про платіж, який перераховувався з УПФ України в Хмельницькій області в червні 2015 року.
Листом від 14.07.2015 року за вих. № 16-18/3266 відповідач повідомив позивача, що його позиція щодо обслуговування її поточного рахунку № НОМЕР_2 у філії Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» викладена у попередніх листах, а також що за результатами розгляду скарг надсилались письмові відповіді, при підготовці котрих банк керувався виключно чинним законодавством України.
Вказані обставини встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року. залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02 грудня 2015 року.
Також даним судовим рішенням задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови обслуговувати її поточний рахунок та повернення банком платежу, що надійшов на виконання рішення суду; поновити її права на обслуговування відповідачем її поточного рахунку № НОМЕР_2 для цілей надходження і зарахування зарплатних, пенсійних та інших коштів, що надходять на виконання рішень судів.
В рішенні суд зазначив, що, маючи право на обслуговування відповідачем її рахунку № НОМЕР_2 , позивач має право і на його захист. Способами захисту зазначеного права позивач вказала в позовній заяві визнання порушення її прав, свобод та інтересів відповідачем та визнання незаконними дій відповідача щодо відмови обслуговувати її поточний рахунок; поновлення її права на обслуговування відповідачем її поточного рахунку № НОМЕР_2 для цілей надходження і зарахування зарплатних, пенсійних та інших коштів, що надходять на виконання рішень судів.
З урахуванням викладеного суд вирішив відновити обслуговування ПАТ «Державний ощадний банк України» рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відкритого у філії Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк».
Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом 
або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, 
щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. 
Згідно ч.1 ст.384 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) громадяни можуть зберігати кошти в державних трудових ощадних касах та в інших кредитних установах, розпоряджатися вкладами, одержувати по вкладах дохід у вигляді процентів або виграшів, провадити безготівкові розрахунки відповідно до статутів кредитних установ та виданих у встановленому порядку правил.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За ст.ст. 627-628 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.
Як вбачається з матеріалів справи позивачу 16.01.1991 року було відкрито вкладний рахунок № НОМЕР_2 у Хмельницькій філії № 202 Ощадного банку СРСР, 19 вересня 2014 року позивачу за зазначеним рахунком видана нова ощадна книжка, в якій зазначено вид вкладу - до запитання і номер рахунку – НОМЕР_3 , в період з 10.02.2004 року по 31.12.2014 року банк продовжував обслуговування рахунку, періодично зараховуючи на нього кошти, які надходили на ім`я позивача.
Таким чином між сторонами виникли правовідносини по вкладному рахунку № НОМЕР_2 , номер в послідуючому було змінено на НОМЕР_3 , (№ НОМЕР_1 ), яким користується позивач і на даний час, що підтвердив представник банку в судовому засідання апеляційного суду.
Однак суду не було надано договір на яких умовах даний рахунок був відкритий і чи передбачав даний договір стягнення комісії за його обслуговування.
При цьому сам банк своїми діями з повернення комісій в 2014 році та письмово в листах від 16.12.2014 року за вих. № 16-18/6191 та 14.07.2015 року за вих. № 16-18/3266 визнав факт відсутності між позивачем і відповідачем відповідного договору щодо умов обслуговування даного рахунку саме з умовою сплати комісії та з цих підстав повернув позивачці зняту з її коштів комісію.
Крім того в даному листі банк повідомив позивачку, що в зв`язку з відсутністю договору їй необхідно закрити діючий поточний рахунок і відкрити новий, для чого укласти з банком договір банківського рахунку – до 15.01.2015 року, інакше банк припинить будь-які операції по цьому рахунку.
Однак рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2015 року. залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02 грудня 2015 року, вирішено відновити обслуговування Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відкритого у філії Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», за встановлених вище обставин.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, з врахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками суду в частині задоволених позовних вимог, оскільки між сторонами існують правовідносини з приводу наявності поточного рахунку позивача у банківській установі, відкритого за відсутності умов щодо можливості банку стягувати комісію в разі надходження коштів на даний рахунок позивачки.
Після набрання чинності ЦК України 2004 року даний договір припинений сторонами не був, рахунок закритий як це хотів банк не був, новий рахунок не відкривався, договір банківського рахунка на умовах, передбачених ст.ст. 1066-1067 ЦК України укладений теж не був.
З цих підстав доводи апеляційної скарги, що висновок суду не ґрунтується на нормах чинного законодавства, так як позивачці було відкрито вкладний рахунок, підстави, порядок відкриття, користування яким було передбачено нормами ст. 384 ЦК УРСР 1963 року, однак до відносин між банком та позивачкою, які продовжили існувати на сьогоднішній день, застосовуються положення ЦК України, між сторонами існують правовідносини договору банківського рахунку, за яким банк надає послуги, пов`язані із прийманням і зараховуванням на рахунок клієнта коштів, а також виконанням розпоряджень останнього про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, отримуючи, за надані послуги, комісійні виплати, слід відхилити.
Як зазначено вище судом встановлено, що на підставі судового рішення відновлено обслуговування ПАТ «Державний ощадний банк України» рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , відкритого у філії Хмельницьке обласне управління АТ «Ощадбанк», на даний час НОМЕР_1 , договір на обслуговування такого рахунку відсутній, а новий договір банківського рахунка на умовах, передбачених ст.ст. 1066-1067 ЦК України, між сторонами не укладався.
З цих же підстав слід відхилити і посилання апелянта, що правовідносини, які існують між сторонами, регулюються чинними, наразі, договорами, які розроблені АТ «Ощадбанк», що є типовими та передбачають оплатність за отримані послуги за договором банківського рахунку, та які, в свою чергу, не передбачають підстав для звільнення від такої оплати за отримані клієнтом банку послуги.
Не заслуговують на увагу і твердження апелянта, що задоволення судом вимоги ОСОБА_1 та визнання за останньою права на обслуговування в АТ «Ощадбанк» рахунку № НОМЕР_2 (№ НОМЕР_1 ), відкритого на її ім`я у філії Хмельницького управління АТ «Ощадбанк» без нарахування та стягнення комісії за зарахування та видачу коштів - вказує на грубе втручання суду першої інстанції у господарську діяльність суб`єкта господарювання юридичної особи, що є неприпустимим у правовому суспільстві.
Правовідносини між сторонами базуються на нормах цивільного законодавства і виникли з зобов`язальних договірних відносин, а тому за встановлених обставин справи, визнання самим відповідачем в 2014-2015 роках факту відсутності договору щодо умов обслуговування даного рахунку саме з умовою сплати комісії та з цих підстав повернення позивачці, знятої з її коштів, комісію, відсутні підстави стверджувати про втручання у господарську діяльність суб`єкта господарювання юридичної особи.
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27 квітня 2026 року.

Судді А.М. Костенко
Л.М. Грох 
О.І. Ярмолюк