УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року
м. Київ

справа № 760/7514/22
провадження № 61-6578ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2026 року у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Желепи О. В., Соколової В. В., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, 

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у червні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києвавід 04 квітня 2025 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2026 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року, ухваленої за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2025 року відмовлено. Заяву з доданими до неї документами повернуто особі, яка її подала.

Апеляційний суд зазначив, що:
у разі залишення без змін рішення суду першої інстанції звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід подавати саме до суду першої інстанції, оскільки заявлені нововиявлені обставини стосуються висновків цього суду, як таких, що не змінено або не скасовано судом вищої інстанції за наслідками апеляційного або касаційного перегляду;
відтак, з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами належить звертатися до того суду, який першим ухвалив судове рішення без урахування обставин, які заявник вважає нововиявленими;
у цій справі Київським апеляційним судом рішення суду першої інстанції залишено без змін, тобто судом апеляційної інстанції не ухвалено нове судове рішення за наслідками розгляду позовної заяви;
перегляд за нововиявленими обставинами постанови апеляційного суду, якою судове рішення залишено без змін, цивільним процесуальним законом не передбачено;
з огляду на наведене, колегія суддів робить висновок про відмову у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року.

У травні 2025 року  ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року, в якій просив скасувати ухвалу апеляційного суду про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, направити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що:
апеляційний суд фактично сформулював самостійну фактичну підставу свого рішення;
апеляційний суд не обмежився формальним залишенням рішення суду першої інстанції без змін. Суд апеляційної інстанції самостійно навів мотиви відхилення доводів апеляційної скарги та прямо зазначив, що спірні твердження є цитуванням рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2021 року у справі № 359/3686/20, ця мотивація відсутня у рішенні суду першої інстанції;
саме це твердження стало самостійною фактичною підставою постанови апеляційного суду у відповідній частині;
у подальшому іншим судовим рішенням було встановлено, що таких фраз у рішенні Бориспільського міськрайонного суду не існує;
отже, недостовірною виявилась саме фактична підстава, сформульована апеляційним судом;
таким чином нововиявлені обставини стосуються не мотивів рішення суду першої інстанції, а нового обґрунтування, сформульованого саме апеляційним судом;
суд першої інстанції не може переглянути мотиви, сформульовані апеляційним судом, оскільки саме апеляційний суд створив відповідне обґрунтування;
суд першої інстанції не має повноважень для перегляду і скасування правових висновків суду апеляційної інстанції, але при цьому суд першої інстанції може створити нові мотиви обгрунтування приписаних йому висловлювань, що нівелює його зусилля по виправленню вже допущеної судової помилки;
отже звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами не є ефективним засобом захисту в розумінні статті 13 Конвенції;
таким чином застосування норм процесуального права у цій справі призвело до фактичного позбавлення його будь-якого ефективного механізму виправлення істотної судової помилки;
фактично у справі є рішення, яке грунтується на фактах, що не підтверджені доказами і суперечать фактам, встановленим у іншому судовому рішенні, але не існує ефективного механізму це рішення виправити;
спірні твердження були використані апеляційним судом для відхилення його доводів щодо недостовірності обставин, викладених у рішенні суду першої інстанції. Отже, встановлення того факту, що відповідні фрази взагалі відсутні у рішенні, на яке послався апеляційний суд, безпосередньо впливає на обґрунтованість постанови апеляційного суду.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною першою та другою статті 425 ЦПК України встановлено, що заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до вимог закону підлягають перегляду за нововиявленими (виключними) обставинами лише ті рішення суду касаційної інстанції, якими судове рішення було змінено або ухвалено нове судове рішення.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року залишене без змін рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 квітня 2025 року.

Отже, оскільки апеляційний суд не ухвалював нове рішення та не змінював рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами саме постанови апеляційного суду.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 04 жовтня 2023 року у справі № 356/1373/17 (провадження № 61-12335вно23), від 30 січня 2024 року у справі № 750/4872/22 (провадження № 61-57зно24), від 01 серпня 2024 року у справі № 154/2712/20 (провадження № 61-4923зно24).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 квітня 2026 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар 

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат