Справа № 560/1877/26
	
РІШЕННЯ
іменем України
30 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, в якому просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (15464.08), (15538.84), (16001.81), (17842.01), у розмірі 1.11, 1,14, 1,197, 1,0796 та 1,115.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.08.2025 індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (15464.08), (15538.84), (16001.81), (17842.01), у розмірі 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 та з 04.08.2025 - у розмірі 1,115, та провести перерахунок та виплату пенсії з 04.08.2025 відповідно, з врахуванням виплачених сум.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та з 07.07.2020 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії було враховано показник середньої заробітної плати в Україні за 2017–2019 роки, що становить 7763,17 грн.
08 грудня 2025 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення індексації її пенсії. Проте листом-відповіддю від 06.01.2026 року Головне управління ПФУ в Хмельницькій області відмовило у здійсненні такого перерахунку із застосуванням належних коефіцієнтів збільшення середньої заробітної плати.
Позивач вважає такі дії та бездіяльність відповідача протиправними. Вона наголошує, що згідно з ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV та відповідними постановами Кабінету Міністрів України, індексація пенсій має проводитися щороку з 1 березня шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески. На думку позивача, відповідач при проведенні щорічних індексацій (у 2021-2025 роках) протиправно застосовував механізм, визначений пунктом 5 Порядку № 124, який суперечить нормам закону, оскільки обмежує чи неправильно обчислює базовий показник заробітної плати, що застосовувався при призначенні її пенсії.
Вважає, що відповідач зобов`язаний здійснити індексацію та перерахунок її пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення: 1,11 (з 2021 р.), 1,14 (з 2022 р.), 1,197 (з 2023 р.), 1,0796 (з 2024 р.) та 1,115 (з 2025 р.) до первинного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого обчислювалася пенсія.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у відзиві проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 з 07.07.2020 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. При призначенні її пенсії було враховано показник середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки, який становить 7763,17 грн. Управління ПФУ наголошує, що проведення щорічних індексацій раніше призначених пенсій з 1 березня здійснюється за механізмом, визначеним Порядком № 124, а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими у 2021-2025 роках (№ 127, № 118, № 168, № 185, № 209). На виконання цих нормативно-правових актів у вказані роки здійснювалося послідовне збільшення базового для індексації показника середньої заробітної плати (первинно встановленого на рівні 3764,40 грн станом на жовтень 2017 року), який у результаті застосування відповідних коефіцієнтів становив: у 2021 році - 5426,60 грн, у 2022 році - 6186,32 грн, у 2023 році - 7405,03 грн, у 2024 році - 7994,47 грн, а у 2025 році - 8913,83 грн. Оскільки первинний показник середньої заробітної плати, з якого обчислено пенсію позивача при її призначенні у 2020 році (7763,17 грн), у періодах 2021-2023 років був вищим за визначені Урядом нормативні показники заробітної плати для індексації, правові підстави для перерахунку її пенсії із застосуванням коефіцієнтів 1,11 (у 2021 р.), 1,14 (у 2022 р.) та 1,197 (у 2023 р.) були відсутні. Натомість, на виконання вимог відповідних постанов КМУ, позивачу у ці періоди було встановлено щомісячні адресні доплати до пенсії (у розмірі 100 грн та 135 грн). У 2024 та 2025 роках автоматичні перерахунки пенсії позивачки із застосуванням коефіцієнтів підвищення 1,0796 та 1,115 відповідно були проведені належним чином, виходячи з передбаченої законодавством бази (відповідно до урядових нормативів 7405,03 грн та 7994,47 грн). 
Відповідач акцентує увагу на тому, що законами України про Державний бюджет на 2023, 2024 та 2025 роки Кабінету Міністрів України було чітко делеговано повноваження визначати особливий порядок, умови та строки застосування ч. 2 ст. 42 Закону № 1058-IV. Оскільки всі згадані урядові постанови та Порядок № 124 є чинними і в установленому законом порядку протиправними чи недійсними не визнавалися, територіальний орган Пенсійного фонду діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України. Відтак, жодної протиправної бездіяльності щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 відповідач не вчиняв, а позовні вимоги є безпідставними. 
Крім того, з огляду на складність спору, відповідач просить суд розглянути справу у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Стосовно клопотання відповідача про залишення позовних вимог без розгляду через пропуску позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що воно є безпідставним, оскільки позивач заявляє позовні вимоги в межах шестимісячного строку звернення, тобто з 04.08.2025. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 07.07.2020 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
При первинному призначенні пенсії позивачці було враховано показник середньої заробітної плати в Україні за три попередні роки (2017-2019 рр.), який склав 7763,17 грн.
08 грудня 2025 року позивач звернулася до Головного управління ПФУ в Хмельницькій області із письмовою заявою щодо проведення індексації та перерахунку її пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати, починаючи з 2021 року.
Листом-відповіддю від 06.01.2026 року № 346-19102/Т-02/8-2200/26 відповідач повідомив позивачку про відсутність правових підстав для здійснення такого перерахунку пенсії. Відмова обґрунтована тим, що застосований при призначенні її пенсії показник (7763,17 грн) у період 2021-2023 років перевищував нормативні урядові показники середньої заробітної плати, встановлені для проведення індексацій (відповідно 5426,60 грн, 6186,32 грн та 7405,03 грн).
У зв`язку з відсутністю підстав для індексації за загальною процедурою у 2021-2023 роках, відповідач нараховував позивачу передбачені постановами Кабінету Міністрів України щомісячні адресні доплати (у розмірах 100 грн та 135 грн). У 2024 та 2025 роках пенсійним органом було проведено автоматичні перерахунки пенсії позивача із застосуванням урядових коефіцієнтів підвищення 1,0796 та 1,115 відповідно, виходячи з визначених Кабінетом Міністрів України показників середньої заробітної плати за попередні роки (7405,03 грн та 7994,47 грн).
Не погоджуючись із застосованим відповідачем механізмом індексації пенсії та вважаючи свої права порушеними через неврахування коефіцієнтів підвищення безпосередньо до її середньої заробітної плати, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення, яке має забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058).
Стаття 40 Закону № 1058 визначає порядок обчислення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.
Частина друга статті 40 встановлює, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Частина друга статті 42 Закону № 1058 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та проведення щорічних індексацій) передбачає: «Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України».
Механізм проведення такого перерахунку деталізовано Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 (далі Порядок № 124).
Пункт 1 Порядку № 124 визначає, що цим Порядком визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пункти 2 та 3 Порядку № 124 визначають, які саме пенсії підлягають перерахунку, і пенсія позивача, призначена у 2020 році відповідно до Закону № 1058, підпадає під дію цього Порядку. Пункт 5 Порядку № 124 (на який посилається відповідач) встановлював у 2019 році: «перерахунок пенсій проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт. Кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати».
Ключовим питанням у цій справі є те, чи підлягає індексації відповідно до щорічних коефіцієнтів, встановлених Кабінетом Міністрів України, саме той показник середньої заробітної плати (в цьому випадку 9118,81 гривень за 2018-2020 роки), який був фактично застосований при призначенні пенсії позивачу у 2021 році, чи індексації підлягає лише умовний показник середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 гривень).
Суд зазначає, що це питання було предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 200/5836/24.
У постанові від 16 квітня 2025 року (касаційне провадження № К/990/4755/25) Верховний Суд сформулював правовий висновок щодо порядку індексації пенсій, призначених у 2019-2023 роках.
Верховний Суд у зазначеній постанові, аналізуючи положення частини другої статті 42 Закону № 1058 та Порядку № 124, дійшов висновку, що при індексації пенсій, призначених після 01 січня 2018 року (зокрема, у 2019, 2020, 2021 роках тощо) із застосуванням показника середньої заробітної плати за три попередні роки (наприклад, 2016-2018, 2017-2019, 2018-2020 тощо), коефіцієнти збільшення, встановлені Кабінетом Міністрів України для проведення щорічної індексації з 01 березня, мають застосовуватися саме до того показника середньої заробітної плати, який був фактично врахований при призначенні (попередньому перерахунку) конкретної пенсії.
Верховний Суд вказав, що підхід Пенсійного фонду України, за яким для всіх пенсій (незалежно від року призначення та застосованого показника середньої заробітної плати) індексується лише усереднений показник станом на 01.10.2017 (3764,40 гривень), є таким, що не відповідає меті та змісту статті 42 Закону № 1058 та призводить до необґрунтованого заниження розміру індексації для пенсій, призначених із застосуванням вищих показників середньої заробітної плати.
Отже, відповідно до висновків Верховного Суду у справі № 200/5836/24, при проведенні індексації пенсії позивача з 01 березня 2021 року, 01 березня 2022 року, 01 березня 2023 року, з 01 березня 2024 року та з 01 березня 2025 року відповідач мав застосувати коефіцієнти збільшення, встановлені постановами Кабінету Міністрів України № 127, № 118, № 168 та № 185 саме до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн, який був врахований при призначенні йому пенсії у 2021 році.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач застосовував інший підхід, а саме індексував показник 3764,40 гривень. Такі дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать висновкам Верховного Суду.
Застосовуючи наведені вище норми права згідно з висновками Верховного Суду, суд констатує, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивачу на підставі частини другої статті 42 Закону №1058-IV, встановивши щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100,00 грн з 01 липня 2021 року та з 01 березня 2023 року, у розмірі 135,00 грн з 01 березня 2022 року, про що свідчать розрахунки пенсії, замість застосування коефіцієнта збільшення у розмірі 1,11 у 2021 році, у розмірі 1,14 у 2022 році, у розмірі 1,197 у 2023 році до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії (7763,17 грн), діяв не відповідно до вимог статті 42 Закону №1058-IV. Пенсія перерахована позивачу з 01 березня 2024 року та з 01 березня 2025 року, однак з показника середньої заробітної плати по Україні у розмірі 7994,47 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796) та у розмірі 8913,83 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115), а не шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії, за 2017-2019 роки у розмірі 7763,17 грн.
За приписами частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, наведені норми чинного законодавства України, правові висновки Верховного Суду, суд у цій справі дійшов висновку про задоволення позову у межах позовних вимог у спосіб визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо непроведення позивачу індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії (7763,17 грн), у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796 та у розмірі 1,115 та зобов`язання ГУ ПФУ в Хмельницькій області провести позивачу індексацію пенсії та перерахунок пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії (7763,17 грн), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115 та у зв`язку із цим з 04.08.2025 провести виплату недоотриманої пенсії (що відповідає способу захисту порушеного права, застосованого Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 16 квітня 2025 року у справі №200/5836/24).
Такі висновки суду також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 13.05.2025 у справі №560/8245/24 та від 29.05.2025 у справі №400/3325/24.
Оцінюючи вимоги позивача в частині застосування для індексації її пенсії показників середньої заробітної плати у розмірах 15464,08 грн, 15538,84 грн, 16001,81 грн та 17842,01 грн, суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
Як уже неодноразово зазначалося судом, щорічна індексація здійснюється виключно шляхом збільшення того показника середньої заробітної плати, який фактично враховувався для обчислення пенсії при її призначенні.
Матеріалами справи підтверджено, що єдиною законною базою для обчислення пенсії позивача є показник середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки, який становить 7763,17 грн. Механізм індексації передбачає послідовне множення саме цієї величини на затверджені урядові коефіцієнти.
Натомість заявлені позивачем суми (15464,08 грн тощо) є сторонніми величинами, які не визначені жодним нормативним актом, не застосовувалися пенсійним органом при розрахунку її пенсії та не мають під собою правових підстав. Їх використання призвело б до штучного завищення бази нарахування пенсії, що суперечить принципам пенсійного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірності своїх дій щодо непроведення індексації пенсії позивача у визначеному законом порядку.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із цим, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Позивач сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн, тому, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, ці витрати необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії (7763,17 грн), у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796 та у розмірі 1,115.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести індексацію пенсії та перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 04.08.2025 відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії (7763,17 грн), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115 та у зв`язку із цим провести виплату недоотриманої пенсії.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський