ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2026 року м. Дніпро Справа № 908/886/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач), 
судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД АЛЕНКОН" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 (повне рішення складено 06.10.2025, суддя Проскуряков К.В.) у справі № 908/886/25
за позовом: Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД АЛЕНКОН", м. Запоріжжя
про стягнення 83 584,66 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
04.04.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “ТД АЛЕНКОН” про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна в розмірі 83 584,66 грн.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі №908/886/25 позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТД АЛЕНКОН” на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 01.12.2023 по 31.12.2024 в розмірі 83 584 грн. 66 коп. (вісімдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири грн. 66 коп.), отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запорiжжя/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN): UA318999980314090544000008479, код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження. Видати наказ після набрання рішенням чинності.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТД АЛЕНКОН” на користь Виконавчого комітету Запорізької міської ради судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 3 028 грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.
Місцевий господарський суд, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД АЛЕНКОН" звернувся через підсистему “Електронний суд” до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі № 908/886/25; прийняти нове рішення – відмовити у задоволенні позову Запорізької міської ради в повному обсязі; судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на позивача.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
30.11.2023 ОСОБА_1 передала до статутного капіталу ТОВ «ТД АЛЕНКОН» нерухоме майно на підставі акту оцінки та прийому передачі №1 матеріальних цінностей, які відносяться до статутного капіталу ТОВ «ТД АЛЕНКОН». 13.12.2023 ТОВ «ТД АЛЕНКОН» на підставі вищезазначеного акту здійснив реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: будівля кафе літ. А за адресою: вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Після реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, ТОВ «ТД АЛЕНКОН» неодноразово зверталося з пакетом документів до Запорізької міської ради з метою оформлення договору оренди. Договір оренди земельної ділянки між сторонами на теперішній час не укладено, в зв`язку з чим, ТОВ «ТД АЛЕНКОН» не сплачувало та не звітувало по платі за землю за користування земельною ділянкою з кадастровим номером: 2310100000:04:016:0217, за адресою: вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя, адже передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Крім того, з урахуванням Закону України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022 № 2120 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ доповнено пп. 69.14 про те, що на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. Запорізька міська територіальна громада включена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75. Також, перелік територій, затверджений наказом вказаного Міністерства № 309 від 22.12.2022 може застосовуватися при визначенні особливостей сплати податків і зборів на відповідних територіях, визначених Податковим кодексом України. З урахуванням вказаного наказу, уся територія Запорізького району, де Запорізька територіальна громада і відповідно, м. Запоріжжя є його невід`ємною частиною, станом на 27.02.2022 віднесені до територій можливих бойових дій.
Звертаючись з позовом у цій справі про стягнення коштів з Відповідача, як на підставу своїх вимог Позивач посилається на положення статей 1212, 1214 ЦК України, при цьому замість доказів щодо фактичного отримання відповідачем доходів від такого майна або ж можливості їх отримання внаслідок використання, передачі в оренду тощо, позивач фактично надає недостатні та неналежні докази щодо розміру упущеної вигоди, що підпадає під регулювання статті 22 ЦК України та статей 224 та 225 ГК України. 
Апелянт зазначає, що вимоги про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені підрахунками і доказами реальної можливості отримання саме відповідачем відповідних доходів, а не базуватися на гіпотетичній можливості отримання позивачем доходів за користування його майном. Визначаючи розмір доходів від безпідставно набутого майна, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони та визначає своїм завданням відшкодування позивачу дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану позивача за рахунок безпідставного набувача має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та доходів, які безпідставний набувач реально одержав та/або міг одержати. Отже, у спірних правовідносинах позивач має прямий обов`язок довести: факт зберігання відповідачем майна без достатньої правової підстави у відповідний період; реальну можливість отримання відповідачем відповідних доходів від безпідставно набутого майна; розмір доходу який підлягає відшкодуванню на його користь.
Сутність розглянутого місцевим судом даного спору полягає у примусовому спонуканні Відповідача до виконання кондикційних зобов`язань, а саме у виплаті безпідставно збереженої суми орендної плати за період з 01.12.2023 по 31.12.2024 бездоговірного використання земельної ділянки 0,0715 га з кадастровим номером 2310100000:04:016:0217, яка розташована за адресою: вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя, яка використовувалась Відповідачем для для розташування кафе з літнім майданчиком, у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Положення ст. 1212 ЦК України, які визначають умови задоволення вимог у кондикційних зобов`язаннях, обов`язковою умовою для її застосування передбачають одночасну сукупність трьох елементів:- збільшення (набуття) майна у набувача (або збереження такого майна) з одночасним зменшенням майна у потерпілого у відповідному розмірі (або не збільшення такого майна);- збільшення (збереження) майна у набувача за рахунок потерпілого;- первісна відсутність правових підстав для збільшення (збереження) майна у набувача, або відпадіння таких підстав у подальшому (як у розглядуваному випадку стверджує Позивач). Встановлення сукупності зазначених умов є предметом доказування для Позивача та, відповідно, оцінки для суду.
Суд не надав оцінку наданим відповідачем доказам, не дослідив обставини звернення до позивача щодо оформлення оренди, що порушує право відповідача на справедливий суд. На думку скаржника, рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.
26.11.2025 від Запорізької міської ради до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить: залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД АЛЕНКОН» без задоволення, а судове рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі №908/886/25 залишити без змін.
Відзив обґрунтований наступним.
Нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ТОВ «ТД АЛЕНКОН» розташоване на земельній ділянці кадастровий номер: 2310100000:04:016:0217, за адресою: вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя власником якої є Запорізька міська рада. Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Оскільки Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки єдиним способом сплати за користування земельною ділянкою комунальної форми власності є саме орендна плата. 
Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Поряд з цим, ч. 2 ст. 120 ЗК України, визначено, що не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі або споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка не має іншого власника і на якій ці будинок, будівля або споруда розміщені. У цьому випадку відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у Відповідача не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 922/981/18). Отже, не зважаючи на те, що Відповідач не здійснив заходів щодо оформлення права користування земельною ділянкою, яка на праві комунальної власності належить Запорізькій міській раді він не позбавлений обов`язку сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.
З аналізу змісту норм ст. 1212-1214 ЦК України, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи. У спірних правовідносинах наявні всі три вказані умови. Щодо першої - Відповідач зберіг майно (грошові кошти) у розмірі орендної плати, яка нараховується за володіння і користування земельною ділянкою комунальної власності за адресою вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя. Збереження такого майна почалося безвідносно до волі сторін в результаті правомірних дій Відповідача з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю за адресою: вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя. Щодо другої - правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні, так як реалізація речового права на земельну ділянку згідно зі ст. 206 ЗК України, п. 14.1.136 ч. 14.1 ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем права володіння і користування земельною ділянкою безоплатно - відсутні, так само, як і підстави для не нарахування орендної плати за землю. Щодо третьої - Відповідач зберіг майно за рахунок Позивача, оскільки власником спірної земельної ділянки є територіальна громада міста Запоріжжя, за якою відповідно до ст. 83 ЗК України всі землі в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці є комунальною власністю, за винятком земельних ділянок, які перебувають у державній або приватній власності. Збереження Відповідачем коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення цих коштів у Відповідача за рахунок їх несплати Позивачеві. Отже, вбачається, що Відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника зберіг у себе кошти у вигляді орендної плати та зобов`язаний повернути ці кошти Запорізькій міській раді на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Протягом спірного періоду з 01.12.2023 по 31.12.2024 Відповідач користувався земельною ділянкою комунальної форми власності без достатньої правової підстави, порушуючи вимоги ст. 125 ЗК України. Крім того, в матеріалах справи наявний лист ГУ ДПС у Запорізькій області від 28.01.2025 вих. № 3439/6/08-01-04-08, в якому зазначено наступне: «За даними інформаційної бази ГУ ДПС у Запорізькій області за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:04:016:0217 за період з 2023-2024 роки ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТД АЛЕНКОН» (код ЄДРПОУ 42297703) не надавалась податкова звітність до контролюючих органів та не сплачувались грошові зобов`язання.». 
Запорізька міська рада вважає, що рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі №908/886/25 винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому, апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.11.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/886/25. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/886/25.
07.11.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД АЛЕНКОН" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі № 908/886/25 - залишено без руху. Надано можливість скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору, на належні реквізити та надати належні документи, які посвідчують представницькі повноваження адвоката Гесня Н.Т. стосовно відповідача/ТОВ "ТД АЛЕНКОН" - надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків. Роз`яснено скаржнику, що в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
18.11.2025 від представника скаржника до ЦАГС надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати судового збору у розмірі 3633,60 грн, відповідно до квитанції від 18.11.2025 та надано ордер серії АР № 1273160 від 27.10.2025, оформлений у встановленому законом порядку.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД АЛЕНКОН" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі № 908/886/25; визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Встановлені судом обставини справи.
12.06.2018 між гр. ОСОБА_2 (Продавець) та гр. ОСОБА_1 (Покупець) укладений договір купівлі – продажу нерухомого майна № 2039, відповідно до якого гр. ОСОБА_2 передав у власність, а гр. ОСОБА_1 прийняла нерухоме майно – будівлю кафе літ. А, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66.3 кв.м., розташовану на земельній ділянці для розташування кафе з літнім майданчиком, площею 0,0715 га, кадастровий номер земельної ділянки: 2310100000:04:016:0217 та сплатила за нього визначену за домовленістю сторін грошову суму. Крім того на земельній ділянці розташовані: замощення І, огорожа № 1, 2.
30.11.2023, на підставі акту оцінки та прийому передачі №1 матеріальних цінностей, які вносяться до статутного капіталу ТОВ “ТД АЛЕНКОН” (код ЄДРПОУ юридичної особи 42297703), ОСОБА_1 передала до статутного капіталу ТОВ “ТД АЛЕНКОН” вищезазначене нерухоме майно (будівля кафе літ. А, загальною площею 66,3 кв.м.), яке належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний номер 2039 від 12.06.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Сєдовим Віталієм Владленовичем.
13.12.2023 ТОВ “ТД АЛЕНКОН” на підставі вищезазначеного акту здійснив реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: будівля кафе літ. А за адресою: вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 03.03.2025 №416054785.
Нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ТОВ “ТД АЛЕНКОН” розташоване на земельній ділянці кадастровий номер: 2310100000:04:016:0217, за адресою: вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя (далі – земельна ділянка). Власником земельної ділянки є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на праві комунальної власності.
Однак, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомості про державну реєстрацію права оренди ТОВ “ТД АЛЕНКОН” земельної ділянки загальною площею 66,3 кв.м., кадастровий номер 2310100000:04:016:0217, за адресою вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя відсутнє. 
Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 416054785 від 03.03.2025.
Доказів зворотного Відповідачем суду не надано.
Згідно витягу № НВ-2300169252024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 11.12.2024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:04:016:0217, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, становить 2 581 471,75 грн. у цінах 2024 року.
Вказане на думку Позивача свідчить про безоплатне та безпідставне використання ТОВ “ТД АЛЕНКОН” земельної ділянки комунальної форми власності, без правовстановлюючих документів та є порушенням вимог ст. 206 Земельного кодексу України щодо платності використання землі.
У матеріалах справи міститься лист Головного управління ДПС у Запорізькій області від 28.01.2025 № 3439/6/08-01-04-08, в якому зазначено, що за даними інформаційної бази ГУ ДПС у Запорізькій області за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:04:016:0217 за період 2023 – 2024 роки Товариство з обмеженою відповідальністю “ТД АЛЕНКОН” (код ЄДРПОУ 42297703) не надавалась податкова звітність до контролюючих органів та не сплачувались грошові зобов`язання (а.с. 16).
Запорізькою міською радою складено розрахунок щодо розміру недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ “ТД АЛЕНКОН” земельною ділянкою площею 66,3 кв.м., кадастровий номер 2310100000:04:016:0217, за адресою вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 01.12.2023 по 31.12.2024, а саме:
- з 01.12.2023 по 31.12.2023 – 6 140,51 грн.;
- за 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 – 77 444,15 грн.
Загальний розмір недоотриманих доходів за період 01.12.2023 по 31.12.2024 складає 83 584,66 грн.
Зазначений розрахунок зроблено на підставі рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 “Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя”, рішення Запорізької міської ради від 28.11.2018 №26 “Про встановлення розміру орендної плати за землю”, витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-2300169252024 від 11.12.2024, листа ГУ ДПС у Запорізькій області № 3439/6/08-01-04-08 від 11.12.2024, листа ГУ ДПС у Запорізькій області № 3439/6/08-01-0408 від 28.01.2025.
Позивач вважає, що оскільки за вказаний період часу відповідач користувався спірною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, а саме без договору оренди, то відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України відповідач повинен відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які він одержав у вигляді несплаченої орендної плати за період з 01.12.2023 по 31.12.2024 у розмірі 83 584,66 грн.
У матеріалах справи також міститься лист № б/н, б/д ТОВ “ТД АЛЕНКОН” до Запорізької міської ради (штамп вхідної кореспонденції № 26631/033-32/08 від 02.12.2024), в якому відповідач просив надати в оренду земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:04:016:0217 площею 0,0715 га, по вул. Синенка Сергія, буд. 69 Б, м. Запоріжжя для розташування кафе, згідно норм чинного законодавства, яке належить підприємству. У додатках до вказаного листа відповідачем додані: витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; технічний паспорт та виписка з ЄДР (а.с. 75 – 80).
Також, в матеріалах справи міститься скріншот з електронної пошти від 02.12.2024, в якому ТОВ “ТД АЛЕНКОН” звертався до Запорізької міської ради та виконавчого комітету з клопотанням про розгляд заяви на оренду земельної ділянки. Вказаний лист також датований 02.12.2024 (а.с. 81).
На звернення ТОВ “ТД АЛЕНКОН” з приводу передачі в оренду земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:04:016:0217 по вул. Сергія Синенка, буд. 69 Б, м. Запоріжжя для розташування кафе, листом № 3996/01/01-07/5734 від 29.05.2025 Департамент управління активами Запорізької міської ради повідомив відповідача, що для первинного розгляду вищевказаного клопотання ТОВ “ТД АЛЕНКОН” необхідно надати до департаменту завірені належним чином документи згідно переліку (а.с. 65).
Вищезазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у даній справі, яким стягнуто з ТОВ "ТД АЛЕНКОН" на користь позивача (Запорізької міської ради) на підставі ст. 1212 ЦК України грошові кошти за користування земельною ділянкою комунальної форми власності з кадастровим номером 2310100000:04:016:0217 за період з 01.12.2023 по 31.12.2024 в сумі 83 584,66 грн.
Згідно з положеннями статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Отже, визначаючи суть і характер правовідносин, що виникли між сторонами, варто зазначити, що зобов`язання за підставами виникнення поділяються на договірні та позадоговірні.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
У відповідності до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з частиною 2 статті 1212 ЦК України набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави майно відшкодовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, адже набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.
Законодавець у ч. 2 ст. 3 ЗК України закріпив норму, відповідно до якої земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
За п. "в" ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 ЗК України).
Підпунктом 14.1.147 п. 14.1. ст. 14 ПК України (тут і далі – у відповідній редакції) визначено, що плата за землю – це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Орендною платою є обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (ст. 288 ПК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 зазначила про те, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
Верховний Суд, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висновували:
- положення ст. ст. 1212-1215 ЦК України визначають такий позадоговірний спосіб захисту права власності як кондикція. Кондикційний позов – це вимога повернення безпідставно набутого або збереженого особою у себе майна за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) або якщо правова підстава згодом відпала. Якщо тлумачити приписи ст. 1212 ЦК України телеологічно, тобто згідно з їхніми цілями, то до випадків безпідставного набуття та збереження майна належить також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона відповідно до закону мала віддати (перерахувати) іншій особі згідно з покладеним на неї за законом обов`язком (зменшення обов`язку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 910/17324/19, від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20);
- за змістом норм цивільного та земельного законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України (див., зокрема постанову Верховного Суду від 23.04.2025 у справі № 629/4628/16-ц);
- із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20);
- для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень ст. ст. 1212– 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави. Отже, встановлення саме таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення такого спору (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на підставі Акта оцінки та прийому передачі №1 матеріальних цінностей, які вносяться до статутного капіталу ТОВ "ТД АЛЕНКОН" від 30.11.2023 (т. 1, а.с. 15) є власником нерухомого майна: будівля кафе, літ. А, загальною площею 66,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 775537423101), розташованого по вул. Синенка Сергія, буд. 69б у м. Запоріжжя.
За відсутності доказів належного оформлення відповідачем права користування (оренди) земельною ділянкою 2310100000:04:016:0217, на якій знаходиться належне відповідачу нерухоме майно, за період з 01.12.2023 по 31.12.2024, судова колегія констатує, що відповідач у спірний період користувався земельною ділянкою 2310100000:04:016:0217 без достатньої правової підстави; за рахунок власника цієї ділянки - територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, фактично зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування земельною ділянкою, а тому, відповідно до положень статті 1212 ЦК України, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки – позивачу у даній справі.
Посилання апелянта на пп. 69.14 п. 69 підроз. 10 роз. ХХ «Перехідні положення» ПК України, колегією суддів відхиляються, виходячи з наступного.
У справі № 908/929/24 Верховний Суд дійшов висновку, що з огляду на положення пп. 69.14 п. 69 підроз. 10 роз. ХХ «Перехідні положення» ПК України та той факт, що вся територія Запорізького району віднесена до території активних бойових дій з 12.03.2022 по 31.12.2022, Товариство мало право у спірний період не сплачувати орендну плату за користування земельними ділянками, які розташовані в місті Запоріжжя. 
Водночас, у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 № 922/2378/20 за позовом Харківської міської ради про стягнення з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати зазначено таке: З урахуванням системного аналізу змісту п. 10.1.1 ст. 10, пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14, ст. ст. 40, 41, п. 265.1.3 ст. 265 ПК України та встановлених судами фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені норми у подібних правовідносинах необхідно застосовувати таким чином: «власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) і постійні землекористувачі є платниками земельного податку, а орендарі земель державної та комунальної власності - орендної плати за такі земельні ділянки, однак особа, яка є фактичним користувачем земельної ділянки, не маючи права власності або постійного користування на неї і використовуючи її без укладення договору оренди землі, не підпадає під правове регулювання наведених норм ПК України».
Отже, Законом України від 11.04.2023 № 3050-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» чітко передбачено, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, за період з 01.03.2022 до 31.12.2022 - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Зазначені положення Закону підлягають застосуванню у разі наявності правових підстав для володіння чи користування земельними ділянками, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.02.2025 у справі № 908/929/24 (див. постанову Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 908/1301/24).
Тому, відповідач як фактичний землекористувач не є суб`єктом, який має право на застосування пільг щодо звільнення його від нарахування та сплати орендної плати за землю у період з 12.03.2022 по 31.12.2022, передбачених пп.69.14 п.69 підроз.10 роз. ХХ Перехідних положень ПК України.
Окрім зазначеного, колегія суддів зауважує, що позовні вимоги заявлені позивачем за період з 01.12.2023 по 31.12.2024.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач звертався до Запорізької міської ради щодо оформлення оренди земельної ділянки відхиляються, оскільки зазначене не спростовує користування відповідачем земельною ділянкою 2310100000:04:016:0217 у період з 01.12.2023 по 31.12.2024, без достатньої правової підстави (зокрема, без укладеного договору оренди).
Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням, водночас не доводячи його незаконності та необґрунтованості, а тому не можуть бути підставами для його зміни чи скасування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Розглядаючи спір у даній справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їм належну правову оцінку.
Доводи заявника апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в розумінні ст. 277 ГПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД АЛЕНКОН" на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі № 908/886/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.09.2025 у справі № 908/886/25 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя  М.О. Дармін