РІШЕННЯ
Іменем України

19 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/252/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Соколенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження господарську справу
за позовом: Козелецької окружної прокуратури
вул. Євгена Лоскота, буд. 1, с. Козелець, Чернігівський район, Чернігівська обл., 17000, 
код ЄДРПОУ 0291011421
в інтересах держави в особі
позивача: Остерської міської ради
вул. Незалежності, буд. 21, м. Остер, Чернігівський район, Чернігівська обл., 17044, 
код ЄДРПОУ 04061754
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Дорекс – Безпека руху”
проспект В.Івасюка, буд. 12 Г, оф. 1 м. Київ, 04210, код ЄДРПОУ 34892518
про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення 52 575,69 грн

представники учасників справи:
від прокуратури: Лященко О.В., Ходико О.Є.
від позивача: не прибув
від відповідача: Улибіна В.О.

Козелецькою окружною прокуратурою подано позов в інтересах держави в особі Остерської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “Дорекс – Безпека руху” про:
- визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 19.09.2023 до договору № 63 від 01.05.2023, укладеної між Остерською міською радою (код ЄДРПОУ 04061754) та ТОВ «Дорекс-Безпека Руху» (код ЄДРПОУ 05408668).
- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорекс - Безпека Руху» на користь Остерської міської ради коштів (штрафних санкцій) в сумі 52 575,69 грн.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 23.04.2026; встановлено учасникам справи строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень. 
Учасники справи були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі, а також про дату, час та місце підготовчого засідання шляхом доставки ухвали суду від 25.03.2026 до їх електронних кабінетів у підсистемі “Електронний суд” 25.03.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
08.04.2026, у встановлений судом строк, відповідачем продано відзив на позовну заяву, який долучено судом до матеріалів справи.
10.04.2026 позивачем подано відповідь на відзив.
Суд прийняв відзив на позов та відповідь на відзив до розгляду, подальший розгляд справи відбувається з їх урахуванням.
10.04.2026 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, яке задоволено судом, документ долучено до матеріалів справи.
23.04.2026 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.05.2026.
13.05.2026 від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника міської ради. Суд задовольнив заяву позивача.
У судовому засіданні 28.05.2026 суд оголосив перерву до 05.06.2026.
У судовому засіданні 05.06.2026 суд оголосив перерву до 17.06.2026.
17.06.2026 від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, в якому просить суд визнати поважними причини неподання доказів та долучити до матеріалів справи наступні докази: копію адвокатського запиту від 10.06.2026 та відповіді позивача від 16.06.2026 з додатками.
Клопотання обґрунтоване тим, що у позовній заяві не зазначалося про невиконання ТОВ “Дорекс-Безпека Руху ” умов договору № 63 від 01.05.2023 від моменту його укладення, а прокуратурою визначалося обґрунтування недійсності пролонгації умов договору № 63 від 01.05.2023, відповідачем у справі не зазначалися обставини виконання умов договору № 63 від 01.05.2023, що в свою чергу потребує подання додаткових доказів.
Прокурор проти заявленого клопотання заперечив, просив суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 3 ст. 80 ГПК України).
Частиною першою ст. 177 ГПК України передбачено, що завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.
За частиною другою ст. 177 ГПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Порядок розгляду справи по суті регламентовано главою 6 ГПК України, частиною першою ст. 207 якої передбачено, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
При цьому частина друга зазначеної статті передбачає, що заяви і клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, суд залишає без розгляду.
З урахуванням викладеного, оскільки 23.04.2026 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.05.2026, а клопотання про долучення доказів було сформовано відповідачем у системі Електронний суд лише 16.06.2026 на стадії розгляду судом справи по суті позовних вимог без належного обґрунтування поважності причин не заявлення такого клопотання в підготовчому провадженні, суд першої інстанції залишив зазначене клопотання без розгляду з дотриманням наведених норм законодавства.
При цьому, суд зазначає, що намагання відповідача отримати докази шляхом направлення адвокатських запитів на адресу позивача не позбавляло його можливості подати клопотання про долучення доказів до суду в межах підготовчого провадження у справі, тобто своєчасно реалізувати своє право на подання клопотань та доказів у визначені процесуальним законодавством строки. 
17.06.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
19.06.2026 суд проголосив скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що додаткова угода № 1 від 19.09.2023 та додатком до якої визначений календарний графік виконання робіт до договору № 63 від 01.05.2023 укладена з порушенням вимог п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. 180 ГК України, ч. 1 ст. 530 ЦК України, а відповідно є недійсною. Неналежне виконання відповідачем умов договору № 63 від 01.05.2023 у зв`язку з порушенням останнім строків виконання робіт з огляду на недійсність оскаржуваної додаткової угоди стало підставою для нарахування прокурором штрафних санкцій.
Відповідач проти позовних вимог заперечив, вказавши, що додаткову угоду було укладено з урахуванням ЗУ «Про публічні закупівлі» та постанови КМУ №1178 від 12.10.2022. Норми законодавства передбачають умови та можливість внесення змін до договору про закупівлю, зокрема й стосовно строку виконання зобов`язань лише, якщо сторони це прямо вказали в умовах договору або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин. При цьому вказані норми передбачають можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження. Відповідач мав такі документально підтверджені обставини. Так, контрагент ТОВ «Геоінформаційні системи України» листом від 21.08.2023 повідомив про відтермінування поставки Труби ПЕ 100 та усіх комплектуючих до неї до початку-середини жовтня 2023 року у зв`язку із затримкою ТОВ «Промислова група «Укрполімерконструкція» у їх виготовленні через перебої з електропостачанням, зумовленими воєнним станом на території України та ракетними обстрілами електропідстанцій.
Відповідач зазначає, що остаточна вартість виконаних робіт була меншою за суму Договору на 225 184, 04 грн. Тобто збільшення строку виконання робіт за умови наявності об`єктивно неможливих обставин його виконання у строк не призвело до збільшення ціни Договору, що узгоджується з вимогами п.4 ч.5 ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі». Шкода державі не спричинена.
Крім того, відповідач вважає, що прокурором не дотримано процедури, передбаченої ст.23 ЗУ «Про прокуратуру».
Позивач повідомив про виконання відповідачем робіт в меншому обсязі ніж передбачено договором у зв`язку з тим, що частина робіт, передбачених первинним кошторисом, була виконана іншою підрядною організацією. Сума остаточного розрахунку була зменшена з метою приведення її у відповідність до фактично наданих послуг. Усі виконані відповідачем роботи прийняті позивачем згідно з актами форми КБ-2в та оплачені у сумі 1 777 724,79 грн. 
Прокурор у відповіді на відзив зазначив, що обґрунтування відповідача та додані ним листи, не є належним документальним підтвердженням існування об`єктивних обставин, що зумовили необхідність продовження строку виконання робіт за Договором. Зміст листів констатує відсутність труб ПЕ 100 у вказаних товариствах на певну дату, однак не підтверджує їх відсутність у інших продавців та виробників. Подальше зменшення ціни Договору жодним чином не впливає на звільнення від відповідальності за порушення строків виконання робіт, оскільки дотримання процедури зміни істотних умов договору, зокрема строку виконання робіт, є імперативною вимогою закону. Прокурором у позовній заяві належним чином обґрунтовані підстави представництва інтересів держави в суді в особі Остерської міської ради. Прокурор при пред`явленні вказаного позову діям в межах у спосіб передбачений чинним законодавством.
Обставини справи встановлені судом. 
10.04.2023 Остерською міською радою оголошено проведення відкритих торгів з особливостями (UA-2023-04-10-008558-а) на закупівлю «Капітальний ремонт водопровідної мережі по вул. Гагаріна, вул.1-го Травня, вул. Незалежності, вул. Весняна, вул. 8-го Березня, вул. В.Зайцева, вул. Б.Хмельницького в м. Остер, Козелецького району, Чернігівської області з очікуваною вартістю закупівлі у розмірі 2 546 432, 00 грн.
За результатами проведення закупівлі, між Остерською міською радою (Замовник) та ТОВ «Дорекс - безпека руху» (Підрядник) укладено договір № 63 від 01.05.2023 (далі - Договір).
Згідно з п 1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором відповідно до проектно-кошторисної документації, в межах Договірної ціни, складеної у відповідності до вимог постанови з визначення вартості будівництва, затвердженої Наказом від 01.11.2021 року № 281 Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження кошторисних норм України у будівництві», в обумовлений строк, використовуючи власні матеріали та обладнання Підрядник зобов`язується виконати на свій ризик: «Капітальний ремонт водопровідної мережі по вул. Гагаріна, вул. 1-го Травня, вул. Шевченка, вул. Незалежності, вул. Весняна, вул. 8-го Березня, вул. В. Зайцева, вул. Б. Хмельницького в м. Остер Козелецького району Чернігівської області»(коригування 2), згідно ЄЗС ДК 021:2015: 45330000-9- Водопровідні та санітарно-технічні роботи (далі – Роботи), а Замовник прийняти та оплатити такі Роботи на умовах цього Договору.
Відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 Договору, ціна Договору (загальна вартість Робіт) за даним Договором визначена та затверджена відповідно Протоколу узгодження договірної ціни (Додаток № 1 до Договору), що є невід`ємною частиною Договору. Договірна ціна є твердою і складає 2 002 908,83 грн в т.ч. ПДВ 333 818,14 грн.
Пунктами 5.1 та 5.2 Договору встановлено, що термін виконання робіт: травень-вересень 2023 року. Роботи можуть бути виконані Підрядником достроково. Місце виконання робіт: 17044, Чернігівська область, Чернігівський район, м. Остер. Термін початку виконання робіт за цим Договором обумовлюється датами його складання Сторонами.
Згідно з додатком № 1 «Календарний план виконання робіт» до Договору, між сторонами узгоджено терміни виконання складових елементів робіт а саме: земляні роботи з 01 по 31 травня 2023, демонтажні роботи з 01 по 30 червня 2023 року, монтажні роботи з 01 липня по 31 серпня 2023 року, пуско-налагоджувальні роботи з 01 по 25 вересня 2023 року.
Відповідно до п. п. 6.3.3 підрядник зобов`язаний забезпечити виконання робіт у строки, встановлені цим Договором.
Пунктами 7.1, 7.2 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором, Сторони несуть майнову відповідальність згідно чинного законодавства України. У разі завдання Стороні збитків внаслідок невиконання або неналежного виконання іншою Стороною зобов`язань за цим Договором, винна Сторона зобов`язана їх відшкодовувати іншій Стороні у добровільному порядку. За порушення строку виконання Робіт, передбачених цим Договором, Підрядник зобов`язаний сплатити Замовнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від ціни Договору за кожний календарний день прострочення виконаних Робіт.
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 та 8.4 Договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо). Сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про настання чи припинення обставин непереборної сили позбавляє Сторону права посилатися на них як на обставини, що звільняють від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором. Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються відповідним уповноваженим органом.
Пунктом 12.3 Договору, передбачено, що істотні умови договору можуть бути змінені за взаємною згодою Сторін протягом строку дії Договору у порядку та випадках, передбачених Особливостями здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178.
Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2023 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором в частині розрахунків (п. 10.1. Договору).
За ініціюванням ТОВ «Дорекс-безпека руху», внесені зміни до Договору, в частині продовження строку виконання робіт з капітального ремонту водопровідної мережі.
Листом від 01.09.2023 ТОВ «Дорекс - Безпека Руху» повідомило Остерську міську раду, що виконання робіт у строки, визначені Договором, наразі є неможливими з причин, що не залежать від підрядника. У зв`язку з дією воєнного стану на території України виникли суттєві перебої у закупівлі та постачанні матеріалів, зокрема затримки у виробництві, логістиці та доставці, що унеможливлює своєчасне виконання робіт у повному обсязі, тому просило продовжити строк виконання робіт до 31.12.2023.
Відповідно до вказаного листа між Замовником та Підрядником 19.09.2023 укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 63 від 01.05.2023, якою внесені зміни до п. 5.1 Договору та визначено термін виконання робіт: травень-грудень 2023 року, а також викладено додаток № 1 «Календарний план виконання робіт» до договору № 63 в новій редакції, узгоджено терміни виконання складових елементів робіт, а саме: земляні роботи та демонтажні роботи у вересні 2023 року, монтажні роботи у жовтні-листопаді 2023 року, пуско-налагоджувальні роботи у грудні 2023 року.
Відповідно до наявних в матеріалах справи актів приймання виконаних будівельних робіт №1 за жовтень 2023 року та №2 за листопад 2023 року підрядник (ТОВ “Дорекс – Безпека Руху”) передав, а замовник (Остерська міська рада) прийняв роботи на загальну суму 1 777 724,79 грн, у тому числі ПДВ 296 287,46 грн.
Остерською міською радою оплачено виконані ТОВ “Дорекс – Безпека Руху” будівельні роботи на загальну суму 1 777 724,79 грн, про що свідчать платіжні інструкції №1375 від 16.10.2023 на №1510 від 23.11.2023.
Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності правових підстав для визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 10.09.2023 до Договору № 63 від 01.05.2023, а також стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання умов укладеного договору.
Підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Остерської міської ради.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).
Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або у разі відсутності такого органу.
Наявність вказаних обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.
Відповідно до частини 4 цієї статті Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 912/2385/18.
У цій справі Прокурор звернувся до Господарського суду Чернігівської області в інтересах держави в особі Остерської міської ради ради. В обґрунтування звернення із вказаним позовом Прокурор зазначає, що неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, порушило економічні (майнові) інтереси держави у бюджетній сфері.
Відповідно до частини 3 статті 140 Конституції України, статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон), місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
З відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вбачається, що Рада за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування.
Частиною 1 статті 10 вказаного Закону встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, є місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.
Відповідно до пункту 13 частини 4 статті 42 Закону сільський, селищний, міський голова є розпорядником бюджетних коштів.
Згідно зі статтею 26 БК України контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень. Розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.
Відтак, Рада у розумінні вказаної статті БК України, є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля за спірним договором), що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та публічних закупівель.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 зазначено, що: "Прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування. Зокрема, забезпечуючи виконання, у тому числі соціальних, гуманітарних, економічних функцій на відповідній території, територіальні громади діють у цивільних правовідносинах через утворені ними органи самоорганізації населення, які безпосередньо і вступають у цивільні та господарські правовідносини з метою реалізації наданих їм бюджетних повноважень. У цьому випадку органи місцевого самоврядування є органами, уповноваженими здійснювати функції держави у правовідносинах щодо розпорядження та використання бюджетних коштів, наданих відповідним бюджетним призначенням чи асигнуванням на певні цілі. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду".
З матеріалів справи вбачається, що прокурором за результатами вивчення інформації, розміщеної на веб-порталі публічних закупівель “Prozorro” встановлено порушення інтересів держави в сфері публічних закупівель у зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 63 від 01.05.2023, про що листами №50-77-4784ВИХ-25 від 08.12.2025 та №50-72-358ВИХ-26 від 02.02.2026 повідомлено раду. Прокурор просив також повідомити, чи вживались міською радою заходи за вищевказаним договором та додатковими угодами щодо стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання робіт, а також чи планується пред`явлення позову до ТОВ “Дорекс – Безпека Руху” щодо стягнення штрафних санкцій за несвоєчасно виконані роботи.
Листом від 05.03.2026 № 390/02.03-15 Остерська міська рада повідомила прокуратуру про те, що заходи за вищевказаним договором та додатковою угодою щодо стягнення штрафних санкцій не вживались, пред`явлення позову до ТОВ “Дорекс – Безпека Руху” щодо стягнення штрафних санкцій не планувалось. 
Наведене свідчить про неналежне здійснення Остерською міською радою заходів щодо захисту власних інтересів та призводить до порушення інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель і, відповідно до положень ст. 131-1 Конституції України, покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді, шляхом пред`явлення даного позову.
Прокурор листом від 18.03.2026 № 50-72-1122ВИХ-26 у порядку ст. 23 Закону України “Про прокуратуру” повідомив раду про намір звернутися з позовом до суду в інтересах держави в особі позивача про визнання додаткової угоди недійсною та стягнення з Товариства штрафних санкцій.
Оскільки судом встановлено, що позивач, як орган місцевого самоврядування, протягом тривалого періоду часу не здійснював ефективних заходів, направлених на захист інтересів держави, Прокурором правомірно вжито представницькі заходи в даній справі відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначаються Законом України "Про публічні закупівлі". Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі").
Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
Згідно із ч. 1 ст. 628, ст. 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч. 1, 3 ст.180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України).
Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
На момент підписання Договору № 63 від 01.05.2023 відповідачем було погоджено всі його істотні умови: предмет, ціна, строк виконання зобов`язань за договором та строк його дії відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України й Закону України "Про публічні закупівлі".
Так, у п. 5.1. договору сторони погодили термін виконання робіт: травень-вересень 2023 року. Роботи можуть бути виконані Підрядником достроково.
У подальшому сторони підписали додаткову угоду № 1 від 19.09.2023, якою внесли зміни до п. 5.1 Договору та визначили термін виконання робіт: травень-грудень 2023 року. Також сторони виклали додаток № 1 «Календарний план виконання робіт» до договору № 63 в новій редакції, згідно з яким встановили терміни виконання складових елементів робіт: земляні роботи та демонтажні роботи у вересні 2023 року, монтажні роботи у жовтні-листопаді 2023 року, пуско-налагоджувальні роботи у грудні 2023 року.
Із системного аналізу й тлумачення норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що визначена сторонами в договорі умова щодо строку виконання робіт є істотною умовою договору про закупівлю.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Проте норми Закону України "Про публічні закупівлі", які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, є спеціальними щодо норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №926/3421/22).
Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. (ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;
2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;
3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;
5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;
6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;
7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;
8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.
Відповідно до пункту 3-7 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі Особливості).
За приписами пункту 18 Особливостей умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі, у тому числі за результатами електронного аукціону, крім випадків: визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті; перерахунку ціни в бік зменшення ціни тендерної пропозиції переможця без зменшення обсягів закупівлі; перерахунку ціни та обсягів товарів в бік зменшення за умови необхідності приведення обсягів товарів до кратності упаковки.
Згідно з пунктом 19 Особливостей істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпункту 13 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Отже, вказані правові норми передбачають за можливе внесення змін до договору про закупівлю, зокрема щодо продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження. 
Тому під час дії спірного договору сторони могли змінити таку істотну умову як строк виконання зобов`язань (строк виконання робіт) шляхом його продовження, однак лише за наявності документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження (див. постанову Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 910/21806/17, від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21)
Відповідно до роз`яснення Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору" стосовно продовження строку дії договору та виконання зобов`язання: форма підтвердження об`єктивних обставин для продовження строку дії договору Законом не визначена, оскільки вона залежить від обставин, що спричинили продовження строку дії договору про закупівлю та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг. Тому замовник самостійно визначає форму документального підтвердження таких обставин з дотриманням законодавства.
У роз`ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, що міститься у листі № 3304-04/69987-06 від 24.11.2020 "Щодо укладення, виконання, змін та розірвання договору про закупівлю" вказано, що внесення змін до договору про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладання додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі.
З матеріалів справи вбачається, що внесенню змін до Договору передувало звернення відповідача із листом від 01.09.2023, в якому повідомлено, що виконання робіт у строки, визначені Договором, наразі є неможливим з причини, що не залежать від Підрядника. У зв`язку з дією воєнного стану на території України виникли суттєві перебої у закупівлі та постачання матеріалів, зокрема затримка у виробництві, логістиці та доставці, що унеможливлює своєчасне виконання робіт у повному обсязі.
У листі відсутнє посилання на документально підтверджені об`єктивні обставини, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили. До листа не додані будь-які документи на підтвердження зазначених у листі обставин. 
Додані відповідачем до відзиву листи ТОВ «Геоінформаційні системи України» від 21.08.2023 та ТОВ «Промислова група «Укрполімерконтрукція» від 08.08.2023 не є належним документальним підтвердженням існування об`єктивних обставин, що зумовили необхідність продовження строку виконання робіт за Договором, оскільки їх зміст констатує відсутність труб ПЕ 100 у вказаних товариствах на певну дату, але ніяк не підтверджує їх відсутність у інших продавців та виробників.
Також суд зауважує, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати господарську діяльність, виконувати роботи чи набувати кошти та в будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи в розрізі конкретного зобов`язання. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Відповідачем не надано доказів, які б слугували достатньою підставою для зміни істотної умови за договором в частині зміни строку виконання робіт за Договором внаслідок настання форс-мажорних обставин через військову агресію російської федерації проти України. Тобто останній не довів, що саме надзвичайні і невідворотні обставин (форс-мажорні обставини), викликані військовою агресією російської федерації, не давали йому змоги в погоджені договором строки виконати роботи по об`єкту, обумовленому предметом цього договору. 
Доказів звернення до Торгово-промислової палати України з приводу підтвердження обставин непереборної сили та отримання сертифікату про форс-мажорні обставини відповідачем суду не надано.
За правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 10 квітня 2025 року у cправі № 924/602/24 об`єктивні обставини (підстави) для продовження строку виконання робіт за договором про закупівлю (пункт 4 частини п`ятої статті 41 Закону України “Про публічні закупівлі”) є оціночною категорією та можуть бути підтвердженні будь-якими документальними доказами неможливості виконання умов договору щодо строку виконання зобов`язання на момент їх вчинення (укладення), навіть якщо такі докази подані після виникнення обставини, які вони засвідчують (підтверджують).
Будь-які належні та достовірні докази, які б слугували достатньою підставою для зміни істотної умови за договором в частині зміни строку виконання робіт в матеріалах справи відсутні. Також відповідач не довів належними й допустимими доказами неможливість виконання зобов`язання з виконання робіт у визначений договором строк.
Наведене вказує на те, що будь-яких законних підстав та документально підтверджених об`єктивних обставин для продовження строку виконання робіт за договором на дату укладання спірної додаткової угоди не було.
Відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.
Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.
Суб`єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, приймає як сприятливі наслідки такої господарської діяльності, так і несприятливі, а тому, підписуючи договір, мав здійснювати власний комерційний розрахунок наслідків здійснення відповідних дій з урахуванням того, що договір між сторонами укладено відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі".
Відтак у матеріалах справи відсутні будь-яке документальне підтвердження об`єктивних обставин, що призвели до неможливості своєчасного виконання робіт та спричинили продовження строку дії договору та договірних зобов`язань з виконання робіт по об`єкту, обумовленому предметом договору, а також обґрунтування причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконувати зобов`язання та такими обставинами.
Враховуючи викладене, збільшення строку виконання зобов`язання з Капітального ремонту водопровідної мережі по вул. Гагаріна, вул. 1-го Травня, вул. Шевченка, вул. Незалежності, вул. Весняна, вул. 8-го Березня, вул. В. Зайцева, вул. Б. Хмельницького в м. Остер Козелецького району Чернігівської області» (коригування 2), згідно ЄЗС ДК 021:2015: 45330000-9- Водопровідні та санітарно-технічні роботи, шляхом укладання додаткової угоди № 1 від 19.09.2023 до Договору № 63 від 01.05.2023 суперечить ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 19 Особливостей.
Крім того, суд зазначає, що подальше зменшення ціни Договору жодним чином не впливає на звільнення від відповідальності за порушення строків виконання робіт, оскільки дотримання процедури зміни істотних умов договору, зокрема строку виконання робіт, є імперативною вимогою закону. 
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).
Господарський суд зазначає, що у статті 215 Цивільного кодексу України визначаються загальні правові засади визнання правочину недійсним. Звичайно, що для цього має існувати відповідна правова підстава. Такою правовою підставою Цивільний кодекс України визнає факт недодержання однією стороною чи всіма сторонами вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України).
Враховуючи викладене, укладена додаткова угода № 1 від 19.09.2023 до Договору № 63 від 01.05.2023 підлягає визнанню недійсною, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимоги прокурора про стягнення з відповідача пені.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України).
У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником (ч. 1 ст. 843, ч. 1 ст. 844 ЦК України). 
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).
Аналогічні за змістом положення закріплені в ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Як вказано вище, господарський суд визнав додаткову угоду № 1 від 19.09.2023 до Договору № 63 від 01.05.2023, укладеного між Остерською міською радою та ТОВ “Дорекс – Безпека Руху”, недійсною.
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).
Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором (у первісній редакції), зокрема, щодо граничних строків виконання робіт.
Відповідно до п. 5.1. договору термін виконання робіт: травень-вересень 2023 року. Роботи можуть бути виконані Підрядником достроково.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Доказів виконання робіт у встановлений договором строк відповідач не надав.
Відповідно до п. 7.2 Договору за порушення строку виконання робіт, передбачених Договором, Підрядник зобов`язаний сплатити Змовнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від ціни Договору за кожний календарний день прострочення виконаних робіт. 
Прокурор відповідно до п. 7.2. Договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 52 575,69 грн за період з 26.09.2023 по 20.11.2023.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). (ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України).
Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України).
Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені та встановлено, що пеня за прострочення виконання зобов`язання за загальний період з 26.09.2023 по 20.11.2023 становить 52 575,69 грн. 
При цьому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені на 50%, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 
Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.
Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Тлумачення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.
Саме таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17.
Вирішуючи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Крім того, при застосуванні положень статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку.
Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №904/12429/16.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 викладено висновок про те, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, що підлягає стягненню за порушення зобов`язання, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин першої другої статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
Зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.
При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
Таким чином, у питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями статті 233 Господарського кодексу України і частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці та застосований, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23 та від 09.11.2023 у справі №902/919/22.
У відповідності до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.
Відтак, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
При цьому, суд наголошує на відсутності правових підстав для ототожнення інституту зменшення розміру неустойки зі звільненням відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки зменшення судом розміру штрафних санкцій є лише передбаченим законом проявом обмеження відповідальності боржника за наявності відповідних підстав для цього, що жодним чином не суперечить принципам розумності та справедливості.
За таких обставин, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань (зокрема, повне виконання відповідачем робіт за Договором, незначний період прострочення виконання робіт), відсутність доказів на підтвердження погіршення фінансового стану позивача, завдання останньому збитків в результаті порушення зобов`язання відповідачем, суд, враховуючи, що застосування штрафних санкцій не повинно лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми пені на 50%, а саме з 52 575,69 грн до 26 287,85 грн, що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.
Суд наголошує на тому, що стягнення з відповідача суми пені, зменшеної на 50%, компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням останнім узгодженого сторонами строку виконання робіт, а також відповідає принципу пропорційності, у той час як стягнення з відповідача штрафних санкцій у повному обсязі, на переконання суду, було б неспівмірним з негативними наслідками від порушення відповідачем відповідного зобов`язання.
Статтею 129 Конституції України та статтею 2 Господарського процесуального кодексу України до основних засад судочинства віднесено рівність і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005). У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 також зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 86 ГПК України).
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав в межах, визначених процесуальним законом, зокрема, кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, реалізувати право на витребування доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Щодо судових витрат.
При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких зокрема належить судовий збір.
За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У той же час, у разі зменшення судом розміру неустойки судовий збір покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.
Відтак з відповідача підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір у сумі 5324,80 грн.
Керуючись ст. 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 19.09.2023 до договору № 63 від 01.05.2023, укладену між Остерською міською радою (код ЄДРПОУ 04061754) та ТОВ «Дорекс-Безпека Руху» (код ЄДРПОУ 05408668).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Дорекс – Безпека руху” (проспект В.Івасюка, буд. 12 Г, оф. 1 м. Київ, 04210, код ЄДРПОУ 34892518) на користь Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області (вул. Незалежності, 21. м. Остер, Чернігівський р-н, Чернігівська обл., 17044; код ЄДРПОУ 04061754) пеню в сумі 26 287,85 грн.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Дорекс – Безпека руху” (проспект В.Івасюка, буд. 12 Г, оф. 1 м. Київ, 04210, код ЄДРПОУ 34892518) на користь Чернігівської обласної прокуратури, (код ЄДРПОУ 02910114, вул. Князя Чорно-го, 9, м. Чернігів, 14000) судовий збір в сумі 5324,80 грн.
Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.
3. У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. 
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст рішення складено та підписано 25.06.2026.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В.В. Моцьор