ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року	справа № 380/10264/26	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Кузана Р.І., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львів», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ЄДРПОУ: 43968090) (далі також – позивач, податковий орган) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львів» (місцезнаходження: 79022, м. Львів, вул. городоцька, 174, оф. 26, ЄДРПОУ 40417284) (далі – відповідач-1, ТОВ «Будівельна компанія «Львів»), ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі – відповідач-2, ОСОБА_1 ) в якому позивач просить суд: встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України керівнику ТОВ «Будівельна компанія «Львів» (код ЄДРПОУ 40417284) – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позову посилається на те, що за ТОВ «Будівельна компанія «Львів», керівником якого є ОСОБА_1 , обліковується податковий борг у розмірі 1 419 706,73 грн, який виник по податку на додану вартість (в сумі 1 419 299,30 грн) та по податку на прибуток (в сумі 407,43 грн). Позивач вказує, що вживав заходи, передбачені Податковим кодексом України щодо погашення боргу, однак вони не дали позитивного результату, а тому в порядку ст.289-2 Кодексу адміністративного судочинства України Головне управління ДПС у Львівській області звернулось до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 20.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та у строк, визначений ч.2 ст.289-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті (21.05.2026 року о 12:00 год.) та встановлено відповідачам строк для подання відзиву. Суд також зобов`язав позивача до початку судового засідання надати довідку про податкову заборгованість ТзОВ «Будівельна компанія «Львів» та про відсутність повернення помилково або надмірно сплачених грошових коштів, бюджетного відшкодування податку на додану вартість по ТзОВ «Будівельна компанія «Львів» станом на 20.05.2026.
Відповідачі станом на дату розгляду справи відзиву на позовну заяву не подали. Суд враховує, що згідно з частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судове засідання, призначене на 21.05.2026, сторони не з`явилися. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи засобами телефонного зв`язку, про що оформлені телефонограми. З огляду на визначені Кодексом адміністративного судочинства України обмежені строки розгляду справ даної категорії, виклик відповідачів в судове засідання здійснено судом шляхом розміщення інформації про розгляд справи на офіційному веб-порталі судової влади.
Від представника позивача 21.05.2026 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника Головного управління ДПС у Львівській області за наявними у справі доказами. Витребуваних судом доказів позивач не подав.
Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ТОВ «Будівельна компанія «Львів» (місцезнаходження: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 174, оф. 26, ЄДРПОУ 40417284) зареєстроване як юридична особа 10.04.2016 та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області. Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником вказаного Товариства є Летюк Ігор Сергійович.
Згідно з довідкою про податкову заборгованість станом на 05.02.2026 за ТОВ «Будівельна компанія «Львів» обліковується податковий борг, який виник у зв`язку із несплатою узгоджених податкових зобов`язань по податку на додану вартість (в сумі 1 419 299,30 грн) та по податку на прибуток (в сумі 407,43 грн).
Інформації про розмір податкового боргу відповідача-1 станом на дату звернення до суду з даним позовом позивач суду не надав.
З метою погашення податкового боргу ТОВ «Будівельна компанія «Львів» позивач сформував податкову вимогу форми «Ю» від 28.03.2025 №0008257-1302-1301, яка не оскаржена і не виконана, протилежного суду не надано.
Позивач в позовній заяві зазначає, що податковий борг ТОВ «Будівельна компанія «Львів» не було погашено протягом 240 календарних днів з моменту вручення платнику податків податкової вимоги. Однак, вказана обставина є непідтвердженою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення ТОВ «Будівельна компанія «Львів» податкової вимоги форми «Ю» від 28.03.2025 №0008257-1302-1301.
Головне управління ДПС у Львівській області в позовній заяві також зазначає про відсутність непогашених зобов`язань держави перед ТОВ «Будівельна компанія «Львів» щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошовий зобов`язань, що підтверджується листом № 16/13-01-19-03-10 від 13.01.2026 Управління економічного аналізу ГУ ДПС у Львівській області. 
Крім цього позивач стверджує про відсутність непогашеного зобов`язання держави перед ТОВ «Будівельна компанія «Львів» у вигляді бюджетного відшкодування ПДВ, що підтверджується листом Управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Львівській області № 111/13-01-04-07-12 від 16.01.2026.
Водночас, на вимогу суду позивачем не надано інформації про наявність чи відсутність непогашеного зобов`язання держави перед ТОВ «Будівельна компанія «Львів» станом на дату звернення до суду з позовом про обмеження права виїзду за межі території України.
Позивач вказує, що підставою звернення з даним позовом є наявність у ТОВ «Будівельна компанія «Львів» податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, а також факт його непогашення протягом 240 календарних днів з дня вручення відповідачу-1 податкової вимоги, а тому на думку податкового органу є підстави для застосування до керівника вказаної юридичної особи Летюка Ігоря Сергійовича тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до повного погашення суми податкового боргу.
Суд враховує, що норми ст.289-2 КАС України не встановлюють окремих строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку ст.289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку, в тому числі і за загальними строками звернення до суду.
Водночас, право на звернення до суду з позовом згідно зі ст.289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникає через 240 днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, та повинно бути реалізовано в межах тримісячного строку, передбаченого ч.2 ст.122 КАС України.
Зазначене узгоджується з правовими висновками викладеними Верховним Судом у постановах від 12.09.2024 у справі №120/2322/24, від 15.01.2026 у справі №340/4971/25 та від 10.02.2026 у справах №320/43043/25, №340/4813/25, №160/19897/25.
Отже, дата вручення платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, є ключовою обставиною, яка повинна бути встановлена судом під час розгляду справи щодо тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України, оскільки з цією датою закон пов`язує визначення моменту виникнення права у податкового органу на звернення до суду. 
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Згідно з п.87.13 ст.87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Позивач звернувся до суду з цим позовом саме на підставі положень вказаної статті, а також ст.289-2 КАС України.
Частиною 1 ст.289-2 КАС України встановлено, що у разі невиконання у встановлені ПК України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.
Суд встановив, що станом на 02.05.2026 за ТОВ «Будівельна компанія «Львів» обліковувався податковий борг у сумі 1 419 706,73 грн, в тому числі по податку на додану вартість (в сумі 1 419 299,30 грн) та по податку на прибуток (в сумі 407,43 грн). Однак суд зазначає, що інформація про суму податкового боргу відповідача-1 станом на 20.05.2026 в матеріалах справи відсутня.
Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п.59.3 ст.59 ПК України).
Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
За змістом п.58.3 ст.58 та п.42.2 ст.42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням або відмову прийняти документ, такий документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Суд встановив, що у зв`язку з несплатою узгоджених сум, на підставі п.59.1 ст.59 ПК України ТОВ «Будівельна компанія «Львів» податковим органом сформована податкова вимога від 28.03.2025 №0008257-1302-1301 на суму податкового боргу 1 399 586,09 грн.
Водночас суд зазначає, що позивач не надав суду доказів надіслання вказаної податкової вимоги на адресу ТОВ «Будівельна компанія «Львів». Долучену до позовної заяви копію конверта з ідентифікатором поштового відправлення « 79018 3231218 8» суд до уваги не бере, оскільки на конверті не видно адресата цього поштового відправлення та відсутній опис вкладення до вказаної поштової кореспонденції. 
З цих підстав суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання податкової вимоги відповідачу-1, а також її вручення чи повернення поштового відправлення з відміткою поштової служби про причини невручення. 
За таких обставин суд зазначає, що позивачем не підтверджено дати вручення ТОВ «Будівельна компанія «Львів» податкової вимоги належними та допустимими доказами, відтак не доведено виникнення підстав для звернення до суду з даним позовом.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 52, 72-77, 139, 241-246, 250, 270, 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Львів», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України - відмовити повністю 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом днів. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.І. Кузан