ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/1360/24(914/1502/25)	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Желік М.Б.
суддів Галушко Н.А.
Орищин Г.В.
за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П. 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд” б/н від 07.11.2025 (вх.ЗАГС. №01-05/3278/25 від 10.11.2025)
на рішення Господарського суду Львівської області від 14.10.2025 (суддя Морозюк А.Я., повний текст складено 28.10.2025)
у справі №914/1360/24 (914/1502/25)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд”, м. Київ
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю “Вільєна”, м. Львів
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Альс Компані”, с. Тарнівці Ужгородського району Закарпатської області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Публічне акціонерне товариство “Укрнафта”, м. Київ
про: визнання відсутнім права вимоги за договорами та кореспондуючому йому обов`язку
у межах справи №914/1360/24
за заявою: Публічного акціонерного товариства “Укрнафта”, м. Київ
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Вільєна” (79035, м. Львів, вул. Зелена, буд. 238, каб. 37, ідентифікаційний код 43913344)

за участю представників сторін: не з`явилися.

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.10.2025 у справі №914/1360/24 (914/1502/25) в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.10.2025 у справі №914/1360/24 (914/1502/25), розглянути по суті позовні вимоги ТзОВ “Бізнес Тренд” до ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Альс Компані” про визнання відсутнім у ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Альс Компані” права вимоги до ТзОВ “Бізнес Тренд” за договорами про надання поворотної фінансової допомоги№30/08-2022 від 30.08.2022., №14/09-2022 від 14.09.2022., №15/09-2022 від 15.09.2022, № 3009-2022 від 30.09.2022, укладеним між ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Бізнес Тренд”, та кореспондуючому йому обов`язку ТзОВ “Бізнес Тренд” до ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Альс Компані” за цими договорами, та прийняти нове рішення, за яким позовні вимоги ТзОВ “Бізнес Тренд” до ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Альс Компані” про визнання відсутнім у ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Альс Компані” права вимоги до ТзОВ “Бізнес Тренд” за договорами про надання поворотної фінансової допомоги №30/08-2022 від 30.08.2022, №14/09-2022 від 14.09.2022, №15/09-2022 від 15.09.2022, №30/09-2022 від 30.09.2022, укладеним між ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Бізнес Тренд”, та кореспондуючому йому обов`язку ТзОВ “Бізнес Тренд” до ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Альс Компані” за цими договорами задовольнити у повному обсязі; судові витрати покласти на відповідачів.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 10.11.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді – Орищин Г.В., Галушко Н.А.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд” залишено без руху та встановлено апелянту строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме надати суду належні докази на підтвердження повноважень Дороша Олександра Григоровича на підписання апеляційної скарги від імені ТзОВ “Бізнес Тренд”.
19.11.2025 скаржник подав клопотання про усунення недоліків до якого додано довіреність на представника Дороша Олександра Григоровича представляти інтереси від імені ТзОВ “Бізнес Тренд”.
21.11.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд” б/н від 07.11.2025 (вх.ЗАГС. №01-05/3278/25 від 10.11.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 14.10.2025 у справі №914/1360/24 (914/1502/25); призначено розгляд справи на 10.12.2025; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 08.12.2025; витребувано матеріали справи №914/1360/24 (914/1502/25) в Господарського суду Львівської області.
26.11.2025 представник АТ “Укрнафта” подав до суду клопотання (вх. №01-04/8958/25 від 26.11.2025) про участь представника – Савон О.Ю. в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 задоволено. 
03.12.2025 представник ліквідатора ТзОВ “Вільєна”, арбітражного керуючого Григор`єва В.В. подав до суду клопотання (вх. №01-04/9190/25 від 03.12.2025) про участь представника – Войціховського А.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 задоволено. 
26.11.2025 та 27.11.2025 Акціонерне товариство “Укрнафта” та ТзОВ “Вільєна” подали відзиви на апеляційну скаргу (вх. №01-04/8957/25 та №01-04/9011/25), в яких просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 14.10.2025 у цій справі без змін.
03.12.2025 ТзОВ “Альс Компані” подало відзив на апеляційну скаргу (вх. №01-04/9213/25), в якому просить апеляційну скаргу задоволити, скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.10.2025 у справі №914/1360/24 (914/1502/25) та ухвалити нове рішення, яким позов ТзОВ “Бізнес Тренд” задоволити в повному обсязі.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.263 ГПК України відзив на апеляційну скаргу має містити обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги. Натомість відзив, який містить обґрунтування правильності доводів апелянта та вимогу задовольнити апеляційну скаргу, є за своєю природою заявою про приєднання до апеляційної скарги, подання якої в силу вимог ст.265 ГПК України передбачає сплату судового збору.
Натомість, ТзОВ “Альс Компані” не скористалося своїм правом на подання заяви про приєднання до апеляційної скарги. 
09.12.2025 представник скаржника подав відповідь на відзиви ліквідатора, арбітражного керуючого ТзОВ “Вільєна” Григор`єва В.В. та АТ “Укрнафта”, в якому просить відхилити доводи поданих відзивів АТ “Укрнафта” та ліквідатора, ТзОВ “Вільєна” арбітражного керуючого Григор`єва В.В. і задоволити апеляційну скаргу, судове засідання провести без участі представника скаржника. 
10.12.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній. 
26.01.2026 представник АТ “Укрнафта” подав до суду клопотання (вх. №01-04/682/26 від 26.01.2026) про участь представника – Анісімова К.Г. в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 задоволено. 
28.01.2026 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.03.2026 змінено дату та час судового засідання у справі № 914/1360/24 (914/1502/25) з 11.03.2026 на 30.03.2026 о 12 год. 45 хв.
30.03.2026, у зв`язку із оголошеним сигналом “повітряної тривоги” по всій території України, судове засідання не відбулося.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 розгляд справи призначено на 22.04.2026. 
В судове засідання 22.04.2026 сторони та інші учасники провадження участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Матеріали справи свідчать про їх поінформованість про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі “Пономарьов проти України”).
Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі “Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії” зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та інших учасників справи за наявними матеріалами.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, застосовуючи принцип розумного строку визначений положенням п.10 ч.3 ст.2 ГПК України, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи наведені представниками сторін доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржене рішення скасуванню, з огляду на наступне.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст вимог та рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд” звернулося до Господарського суду Львівської області, в межах справи № 914/1360/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Вільєна”, з позовом до відповідача-1:Товариства з обмеженою відповідальністю “Вільєна”, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Альс Компані”, в якому просить визнати відсутнім у ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані” права вимоги до ТОВ “Бізнес Тренд” за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги №30/08-2022 від 30.08.2022., № 14/09-2022 від 14.09.2022, № 15/09-2022 від 15.09.2022, № 30/09-2022 від 30.09.2022, укладеним між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд” та кореспондуючому йому обов`язку ТОВ “Бізнес Тренд” до ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані” за цими договорами.
Місцевий господарський суд виснуючи про відсутність підстав для задоволення позовних вимог зазначив наступне:
- застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.
- у разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.
- у провадженні Господарського суду Львівської області, в межах справи № 914/1360/24 про банкрутство ТОВ “Вільєна”, перебуває справа №914/1360/24(914/936/25) за позовною заявою Публічного акціонерного товариства “Укрнафта” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вільєна”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Альс Компані”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд” про визнання недійсними: Договору відступлення права вимоги № БТ01-02 від 01.02.2023, укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані”; договору про надання поворотної фінансової допомоги № 30/08-2022 від 30.08.2022 на суму 7 060 000,00 грн., укладеного між ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги №14/09-2022 від 14.09.2022 на суму 57 000 000,00 грн., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги №15/09-2022 від 15.09.2022 на суму 50 000 000,00 грн., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги №30/09-2022 від 30.09.2022 на суму 30 000 000,00 грн., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”. А також похідна від вказаних вище вимога майнового характеру про стягнення з ТОВ “Бізнес Тренд” на користь ТзОВ “Вільєна” 139 100 000 грн. 00 коп.
- з огляду на зазначене позивач - ТОВ “Бізнес Тренд” є одночасно відповідачем у іншому спорі у справі №914/1360/24(914/936/25), у якому предметом позову є, у тому числі, стягнення з ТОВ “Бізнес Тренд” на користь ТзОВ “Вільєна” коштів, за результатами визнання правочинів недійсними. З огляду на що, позивач повинен доводити наявність/відсутність заборгованості перед ТОВ “Вільєна” за договорами про надання поворотної фінансової допомоги у межах розгляду справи №914/1360/24(914/936/25).
- відповідно, звернення ТОВ “Бізнес Тренд” з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту, та є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
- те, що провадження у справі № 914/1360/24(914/936/25) ініційоване ПАТ “Укрнафта” як кредитором в справі про банкрутство ТОВ “Вільєна” відповідно до ст. 42 КУзПБ, а не безпосередньо ТОВ “Вільєна”, жодним чином не змінює факту того, що саме на користь ТОВ “Вільєна” заявляється вимога про стягнення коштів за вказаними договорами про надання поворотної фінансової допомоги. Те, що ПАТ “Укрнафта” не є стороною за вказаними договорами про надання поворотної фінансової допомоги, не позбавляє його права звертатися до суду з метою захисту своїх прав, оскільки ПАТ “Укрнафта” як і будь-який інший кредитор в будь-якій іншій справі про банкрутство наділений таким правом відповідно до положень ст.42 КУзПБ.

Узагальнені доводи апелянта, заперечення інших учасників.

Не погоджуючись із висновками місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд” подало до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржене рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з нез`ясуванням обставин, які мають значення для вирішення справи по суті (п.1 ч.1 ст. 277 ГПК України), недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими (п.2 ч.1 ст.277 ГПК України), з порушенням норм процесуального права (п.4 ч.1.ст.277 ГПК України), з огляду на наступне:
- позовні вимоги в межах цієї справи не охоплюються позовними вимогами АТ “Укрнафта” в межах розгляду справи №914/1360/24 (914/936/25) з огляду на те, що питання про проведення розрахунків самим ТОВ “Бізнес Тренд” з усіма іншими набувачами прав вимоги до нього за договорами про надання поворотної фінансової допомоги, наявності перед ними заборгованості та питання щодо кінцевого набувача цим прав не висуваються.
- позов ТОВ “Бізнес Тренд” також спрямований і проти кредитора, який не заявляв на цей час позовних вимог проти ТОВ “Бізнес Тренд”, і таким кредитором є ТОВ “Альс Компані”.
- позовні вимоги про визнання угод фраудаторними може заявляти кредитор, право якого порушено. Таким чином, позивачем вказаних категоріях справ є особа, право якої порушене, зокрема, кредитор. Слід зазначити, що кредитор подає позов на захист саме своїх порушених прав і саме такий кредитор є позивачем у цих справах.
- з врахуванням вказаного, зазначає, що у справі №914/1360/24(914/936/25) позивачем є ніхто інший, як кредитор – ТОВ “Укрнафта”, а не ТОВ “Вільєна” , який за цим позовом захищає саме своє порушене право, а не право боржника в межах справи про банкрутство. В той же час позов ТОВ “Бізнес Тренд” по справі № 914/1360/24(914/1502/25) подається до інших осіб, що по першій справі не є кредиторами, а їх процесуальний статус визначено, як відповідачів – ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”.
- відповідно, обраний ТОВ “Бізнес Тренд” спосіб захисту не суперечить практиці Верховного суду, викладеної у постанові ВП ВС по справі № 522/1528/15-ц від 26.01.2021.
- місцевий господарський суд по суті позовні вимоги не розглядав та прийняв рішення про відмову у позові лише виснуючи про неналежно обраний спосіб захисту позивачем. Таким чином, суть, мотиви та підстава позовних вимог ТОВ “Бізнес Тренд” по цій справі викладені у нерозглянутій по суті позовній заяві, які скаржник підтримує у повному обсязі.

Заперечуючи вимоги апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю “Вільєна” подало відзив на апеляційну скаргу, в якому виклала свої заперечення щодо доводів скаржника, в якому вказує наступне:
- предметом позовної заяви у справі № 914/1360/24(914/936/25) за позовною заявою Публічного акціонерного товариства “Укрнафта” до ТОВ “Вільєна”, ТОВ “Альс Компані”, ТОВ “Бізнес Тренд” є немайнові вимоги про визнання недійсними: договору відступлення права вимоги №o БТ01-02 від 01.02.2023, який укладено між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані”, договору про надання поворотної фінансової допомоги № 30/08-2022 від 30.08.2022 на суму 7 060 000,00 грн., укладеному між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані”; договору про надання поворотної фінансової допомоги № 14/09-2022 від 14.09.2022 на суму 57 000 000,00 грн., укладеному між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані”; договору про надання поворотної фінансової допомоги № 15/09-2022 від 15.09.2022 на суму 50 000 000,00 грн., укладеному між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги No30/09-2022 від 30.09.2022 на суму 30 000 000,00 грн., укладеному між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”. А також похідна від вказаних вище вимога майнового характеру про стягнення з ТОВ ТОВ “Бізнес Тренд” 139 100 000 грн. 00 коп.
- судова практика з питань вирішення спорів щодо визнання фраудаторними правочинів, які були вчиненні боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство свідчить про те, що предметом доказування у таких спорах є серед іншого, обставина виконання зобов`язання за оспорюваним правочином в частині здійснення оплати. Тобто, ТОВ “Бізнес тренд”, як відповідач у справі №914/1360/24(914/936/25) повинно довести, що ним було здійснено оплату за оспорюваними договорами про відступлення права вимоги.
- окрім того, позовні вимоги в межах цієї справи, спрямовані на встановлення певних преюдиційних обставин, які є предметом дослідження у іншій справі, та можуть бути використаними при її розгляді, що не відповідає завданням та цілям господарського судочинства.
- вказане у сукупності свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту в межах цієї справи, що вірно висновано місцевим господарським судом, та є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 
- спростовуючи доводи скаржника зазначає, що судом по суті позовна заява розглянута, правильно встановлені обставини справи та з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту винесено рішення про відмову в задоволенні позовної заяви.
- суб`єктивна позиція ТОВ “Бізнес Тренд” про склад учасників даної справи суперечить висновкам Верховного Суду та не може спростовувати законності рішення суду першої інстанції.

Не погоджуючись із вимогами апеляційної скарги Акціонерне товариство “Укрнафта” подало відзив на апеляційну скаргу, в якому виклало свої заперечення щодо доводів скаржника, в якому вказує наступне:
- судова практика з питань вирішення спорів щодо визнання фраудаторними правочинів, які були вчиненні боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство свідчить про те, що предметом доказування у таких спорах є серед іншого, обставина виконання зобов`язання за оспорюваним правочином в частині здійснення оплати. Тобто, ТОВ “Бізнес Тренд” як відповідач у справі №914/1360/24(914/936/25) повинно довести, що ним було здійснено повернення фінансової допомоги за оспорюваними договорами про надання поворотної фінансової допомоги.
- як визначено позивачем, для реалізації позову в межах справи №914/1360/24(914/936/25) ПАТ “Укрнафта” повинно бути встановлене наявне у ТОВ “Альс Компані” право вимоги до ТОВ “Бізнес Тренд” за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги, а у ТОВ “Бізнес Тренд”, у свою чергу, - наявність заборгованості за цими договорами.” Отже, навіть з формулювання позивача, вбачається, що останній звертається до суду з позовною заявою виключно для встановлення певних обставим, які є предметом дослідження у іншій справі, що свідчить про обрання позивачем способу захисту, що не є ефективним та належним в розумінні ГПК України.
- щодо зловживання позивачем процесуальними правами зазначає що ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.04.2025 відкрито провадження у справі № 914/1360/24(914/936/25), одним з відповідачів у вказаній справі - є ТОВ “Бізнес Тренд”. Разом з тим, провадження у справі №914/1360/24(914/1502/25) відкрито ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.05.2025, що свідчить про те, що до звернення АТ “Укрнафта” з позовною заявою, у тому числі до ТОВ “Бізнес Тренд”, останній не звертався до суду за захистом порушеного права.
- отже АТ “Укрнафта” вважає, що позов у справі №914/1360/24(914/1502/25) має штучний характер.

У відповіді на відзиви подані сторонами скаржник спростовуючи їхні заперечення, зазначив наступне:
- статус потенційного кредитора чітко визначається за висновком Верховного Суду, а саме такий кредитор має право самостійно вчинити дії з боргом боржника без застосування судового стягнення, наприклад: відступити цей борг, продати цей борг на аукціоні (на торгах), передати цей борг у заставу, отримати під нього кошти за договором факторингу, тощо.
- такий потенційний кредитор може без участі суду застосовувати до такого потенційного боржника засоби впливу на добровільне проведення ним розрахунків: виставити вимогу, претензію, виставити рахунок. Всі ці дії потенційний кредитор може зробити у разі наявності у нього “прямих” вимог до такого потенційного боржника за договором між ними (або у разі придбання цього права від первісного кредитора).
- натомість в межах справи № 914/1360/24 (914/936/24) АТ “Укрнафта” не є потенційним кредитором, оскільки, не є стороною договорів фінансової допомоги; у нього не існує прямих чи набутих прав вимоги до ТОВ “Бізнес Тренд” за вказаними договорами; не має, та не мало права самостійного права висунути претензію, вимогу, виставити рахунок на оплату, відповідно вимога АТ “Укрнафта” не є очевидною, а може лише виникнути за умовою визнання договорів фінансової допомоги недійсними, більше того його вимоги формуються не за позовом про стягнення заборгованості, а як похідні вимоги в результаті визнання договорів недійсними, тобто є реституційними вимогами. 
- у ситуації, яка має місце в даному спорі, вказані умови відсутні і тому підхід Великої Палати Верховного Суду не може бути механічно перенесений на обставини цієї справи.
- таким чином, при зверненні до суду ТОВ “Бізнес Тренд” дотримався вищенаведеної практики Верховного Суду, а його позов спрямований на визнанням відсутності заборгованості за договорами про надання поворотної фінансової допомоги перед потенційними кредиторами. І оскільки, “Укрнафта” не має статусу потенційного кредитора в розумінні вищенаведеної практики Верховного Суду, захист позивачем своїх прав у справі ініційованій АТ “Укрнафта” не забезпечить досягненню поставленої ТОВ “Бізнес Тренд” мети.
- щодо зловживання процесуальними правами стверджує, що запобігання подвійному стягнення заборгованості з особи за одними і тими же правовідносинами, шляхом поданням ним самостійного позову про відсутність права вимоги, в жодному разі не може з боку такої особи вважатися зловживанням правом та застосуванням неналежного способу захисту такого права.

Фактичні обставини справи вірно встановленні місцевим господарським судом.

Між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд” було укладено чотири договори про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами яких ТОВ “Бізнес Тренд” отримало від ТОВ “Вільєна” поворотну фінансову допомогу, а саме:
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №30/08-2022 від 30.08.2022 - на суму 7 060 000,00 грн. (за платіжною інструкцією № 9754 від 30.08.2022 на суму 7 060 000,00 грн.);
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №14/09-2022 від 14.09.2022 - на суму 57 000 000,00 грн. (за платіжною інструкцією № 10144 від 15.09.2022 на суму 40 000 000,00 грн.; за платіжною інструкцією № 10143 від 15.09.2022 на суму 17 000 000,00 грн.);
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №15/09-2022 від 15.09.2022 - на суму 50 000 000,00 грн. (за платіжною інструкцією № 10390 від 30.08.2022 на суму 32 460 000,00 грн.; за платіжною інструкцією № 10145 від 15.09.2022 на суму 17 540 000,00 грн.);
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №30/09-2022 від 30.09.2022 - на суму 25 040 000,00 грн. (за платіжною інструкцією № 10391 від 30.09.2022 на суму 23 540 000,00 грн., за платіжною інструкцією № 10392 від 30.09.2022 на суму 1 500 000,00 грн.).
Загальна сума одержаних коштів становить 139 100 000,00 грн.
01.02.2023 між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані” укладено договір про відступлення права вимоги № БТ01-02 за умовами якого, заборгованість ТОВ “Бізнес Тренд” за вищевказаними Договорами про надання поворотної фінансової допомоги на суму 139 100 000,00 грн., ТОВ “Вільєна” відступлена на користь ТОВ “Альс Компані” (новому кредитору).
За твердженням позивача, згідно платіжної інструкції № 16 від 05.09.2023 на суму 19 830 000,00 грн., з урахуванням Угоди про зміну (уточнення) призначення платежу від 06.09.2023 ТОВ “Бізнес-Тренд” здійснив частковий розрахунок по договорам фінансової допомоги, а саме: по Договору про надання поворотної фінансової допомоги №30/08-2022 від 30.08.2022 на суму 7 060 000,00 грн. (повний розрахунок), по Договору про надання поворотної фінансової допомоги № 14/09-2022 від 14.09.2022 на суму 12 770 000,00 грн. (частковий розрахунок).
Таким чином, після цього розрахунку залишок заборгованості ТОВ “Бізнес Тренд” перед ТОВ “Альс Компані” за договорами про надання поворотної фінансової допомоги становив 119 270 000,00 грн., а саме:
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №14/09-2022 від 14.09.2022. - 44 230 000,00 грн.;
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №15/09-2022 від 15.09.2022 - 50 000 000,00 грн.;
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №30/09- 2022 від 30.09.2022 - 25 040 000,00 грн.
В подальшому, 15.07.2024 між ТОВ “Альс Компані” та ТОВ “Капабланка” укладено договір про відступлення права вимоги № 15-07/24ВПВ, за умовами якого заборгованість ТОВ “Бізнес Тренд” за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги на загальну суму 118 142 882,64 грн., що належала ТОВ “Альс Компані” за Договором відступлення № БТ01-02, ТзОВ “Альс Компані” відступлена на користь ТзОВ “Капабланка”, а саме:
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №14/09-2022 від 14.09.2022 - 44 230 000,00 грн.;
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №15/09-2022 від 15.09.2022 - 50 000 000,00 грн.;
- за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №30/09-2022 від 30.09.2022 - 23 912 882,64 грн.
З урахуванням умов укладених договорів заборгованість ТОВ “Бізнес Тренд” перед ТОВ “Альс Компані” за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №30/09-2022 від 30.09.2022 становила - 1 127 117,36 грн.; а перед новим кредитором - ТОВ “Капабланка” за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №14/09-2022 від 14.09.2022 - 44 230 000,00 грн.; за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №15/09-2022 від 15.09.2022 - 50 000 000,00 грн.; за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №30/09-2022 від 30.09.2022 - 23 912 882,64 грн.
В подальшому, за твердженням позивача, 31.07.2024 між ТОВ “Альс Компані” та ТОВ “Бізнес Тренд” укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, за у мовами якої між сторонами цієї угоди зараховувалися зустрічні однорідні вимоги на суму 1 127 117,36 грн., в тому числі і за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №30/09-2022 від 30.09.2022 на суму 1 127 117,36 грн., право вимоги за яким перейшло до ТОВ “Альс Компані’ за Договором відступлення № БТ01-02.
Вказаним на переконання позивача, підтверджується, що у ТОВ “Бізнес Тренд” повністю відсутня заборгованість за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги перед ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Альс Компані”, а у цих кредиторів немає жодних відповідних вимог до ТОВ “Бізнес Тренд” за цими договорами, що стало підставою для звернення з позовом у цій справі. 
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що у провадженні Господарського суду Львівської області, в межах справи № 914/1360/24 про банкрутство ТОВ “Вільєна” розглядається справа № 914/1360/24 (914/936/25) за позовною заявою Публічного акціонерного товариства “Укрнафта” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вільєна”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Альс Компані”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд” про визнання недійсними: Договору відступлення права вимоги № БТ01-02 від 01.02.2023., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані”; договору про надання поворотної фінансової допомоги № 30/08-2022 від 30.08.2022 на суму 7 060 000,00 грн., укладеного між ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги №14/09-2022 від 14.09.2022 на суму 57 000 000,00 грн., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги №15/09-2022 від 15.09.2022 на суму 50 000 000,00 грн., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги №30/09-2022 від 30.09.2022 на суму 30 000 000,00 грн., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”. А також похідна від вказаних вище вимога майнового характеру про стягнення з ТОВ “Бізнес Тренд” на користь ТзОВ “Вільєна” 139 100 000 грн. 00 коп.
Станом на час розгляду цієї справи в суді першої та апеляційної інстанції рішення у справі №914/1360/24(914/936/25) не прийнято.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Однак, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ГПК України).
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24)).
Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суди повинні зважати й на його ефективність з погляду Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У § 145 рішення від 15.11.1996 у справі “Чахал проти Сполученого Королівства” (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) зазначив, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції залежить, зокрема, від характеру скарг заявника. Однак засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ від 5 квітня 2005 року у справі “Афанасьєв проти України” (заява № 38722/02)).
Підсумовуючи, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома іншими способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні способи захисту не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.
Тож у кожному конкретному спорі суд насамперед повинен оцінювати застосовувані способи захисту порушених прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також ураховувати критерії ефективності таких засобів захисту та передбачені статтею 13 ЦК України обмеження щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав будь-якою особою.
Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).
В межах цієї справи судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом відповідача-1:Товариства з обмеженою відповідальністю “Вільєна”, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Альс Компані”, в якому просить визнати відсутнім у ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані” права вимоги до ТОВ “Бізнес Тренд” за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги №30/08-2022 від 30.08.2022., № 14/09-2022 від 14.09.2022, № 15/09-2022 від 15.09.2022, № 30/09-2022 від 30.09.2022, укладеним між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд” та кореспондуючому йому обов`язку ТОВ “Бізнес Тренд” до ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані” за цими договорами.
З позовних вимог вбачається, що обставиною, яка на думку позивача потребує встановленню окремо, є обставина щодо відсутності/наявності у ТОВ “Бізнес Тренд ” заборгованості за договорами про надання поворотної фінансової допомоги перед попереднім кредитором (ТОВ “Вільєна”) та новим кредитором (ТОВ “Альс Компані”), та відсутності кореспондуючого свого обов`язку перед цими кредиторами за вказаними договорами. Метою позовних вимог за цим позовом є дослідження питання наявності дебіторської заборгованості ТОВ “Бізнес Тренд” за договорами про надання поворотної фінансової допомоги задля запобігання подвійного розрахунку за одним і тим самим договором у разі виявлення відсутності такої заборгованості за особою, за фактом її погашення, а також задля запобігання стягнення такої заборгованості неналежним кредитором. 
Разом з тим, як вірно зазначено місцевим господарським судом та досліджено судом апеляційної інстанції Господарським судом Львівської області в межах справи № 914/1360/24 про банкрутство ТОВ “Вільєна” розглядається справа № 914/1360/24 (914/936/25) за позовною заявою Публічного акціонерного товариства “Укрнафта” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Вільєна”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Альс Компані”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд” про визнання недійсними: Договору відступлення права вимоги № БТ01-02 від 01.02.2023., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Альс Компані”; договору про надання поворотної фінансової допомоги № 30/08-2022 від 30.08.2022 на суму 7 060 000,00 грн., укладеного між ТзОВ “Вільєна” та ТзОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги №14/09-2022 від 14.09.2022 на суму 57 000 000,00 грн., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги №15/09-2022 від 15.09.2022 на суму 50 000 000,00 грн., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”; договору про надання поворотної фінансової допомоги №30/09-2022 від 30.09.2022 на суму 30 000 000,00 грн., укладеного між ТОВ “Вільєна” та ТОВ “Бізнес Тренд”. А також похідна від вказаних вище вимога майнового характеру про стягнення з ТОВ “Бізнес Тренд” на користь ТзОВ “Вільєна” 139 100 000 грн. 00 коп.
Станом на час розгляду цієї справи в суді першої та апеляційної інстанції рішення у справі №914/1360/24(914/936/25) не прийнято.
Особливість спорів про захист інтересу у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань полягає в тому, що позивач просить суд підтвердити (визнати) існуючий стан справ і обов`язків у договірних відносинах з іншою стороною для правової визначеності сторін договору в цих відносинах, однакового розуміння ними своїх прав та обов`язків за цим договором.
Саме цим спори про захист інтересу у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань відрізняються від спорів про зміну, припинення правовідносин (наприклад, зміну, розірвання договору), коли договірні відносини між сторонами змінюються або припиняються внаслідок судового рішення.
Одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 ЦК України, є визнання права. Норми частини другої статті 20 ГК України визначають такі способи захисту, як визнання наявності або відсутності прав.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові – обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.
Виходячи з наведеного способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.
Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 21.11.2012 у справі № 6-134цс12 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц.
Також слід ураховувати, що наведені вище способи захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань будуть належними лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. Зокрема, у таких випадках: кредитор у правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право в межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював.
У разі якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора або кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту, що вірно висновано місцевим господарським судом.
Вказані висновки свідчать про доведеність того, що позивач з метою ефективного захисту свого права та інтересу повинен доводити факт відсутності свого зобов`язання перед ТОВ “Вільєна” та факт здійснення розрахунків за оспорюваними договорами у межах розгляду справи № 914/1360/24(914/936/25).
Колегія суддів при вирішенні цього спору також враховує, що ініціювання спору не з метою домогтися відновлення власного порушеного права, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині першій статті 2 ГПК України (частині першій статті 2 ЦПК України).
Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №908/976/19.
Враховуючи конкретні обставини цієї справи судова колегія виснує, що позивач використовуючи правовий інструментарій шляхом ініціювання судового спору у цій справі, звернувся із позовом про визнання відсутнім права вимоги з метою встановлення обставин, які можуть мати преюдиційне значення, зокрема, під час розгляду господарським судом справи № 914/1360/24 (914/936/25) в частині встановлення наявності або ж відсутності ознак фраудаторного правочину, оспорюваного у зазначеній судовій справі, що як вказано вище суперечить завданню господарського судочинства.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52)).
З урахуванням наведеного судова колегія, погоджуючись із висновками місцевого господарського суду виснує, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Загальні висновки суду апеляційної інстанції.

В порядку положень ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у цьому рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються долученими доказами, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржене рішення Господарського суду Львівської області від 14.10.2025 у справі №914/1360/24 (914/1502/25) скасуванню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду, в оскарженій частині судова колегія виснує про наявність підстав для покладення судового збору на скаржника. 
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1 В задоволенні вимог апеляційної Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Тренд” б/н від 07.11.2025 (вх.ЗАГС. №01-05/3278/25 від 10.11.2025) – відмовити.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 14.10.2025 у справі №914/1360/24 (914/1502/25)- залишити без змін.
3. Судові витрати покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України.
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.
Повна постанова складена 04.05.2026

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В