ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/1993/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мамалуй О.О. - головуючий, Вронська Г.О, Кондратова І.Д., 

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю.А.,

за участю представників:
позивача: не з?явився,
відповідача: Скриннік І.А.,
прокуратури: Єреп В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010»
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025
у складі колегії суддів: Россолов В.В. - головуючий, Гетьман Р.А., Хачатрян В.С.
та на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025
суддя: Рильова В.В.
у справі № 922/1993/25
за позовом керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради
до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010»
про стягнення 6 250 809,97 грн,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. Керівник Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Харківської міської ради (далі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» (далі - ЖБК «Пролісок 2010», відповідач) 6 250 809,97 грн з яких: 3 774 153,40 грн - безпідставно збережені кошти пайової участі, 2 088 280,67 грн - інфляційні нарахування, 388 375,90 грн - 3% річних. Також прокурор просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

2. Позов мотивовано тим, що обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» мав обов`язок відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (до 31.12.2019), абз. 3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 132-IX (з 01.01.2020) звернутись до департаменту економічного розвитку із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та після отримання розрахунку пайової участі сплатити її до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

3. Натомість, як зазначає прокурор, до органу місцевого самоврядування про укладення договору про пайову участь замовник - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» не звертався, будь-які документи для розрахунку розміру пайової участі до Харківської міської ради не надавав, договір про пайову участь не укладав та кошти пайової участі не сплатив.

4. У зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання щодо сплати коштів пайової участі прокурором також заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 2 088 280,67 грн та 3 % річних у розмірі 388 375,90 грн.

Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

5. Рішенням господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/1993/25 позов задоволено повністю; стягнуто з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на користь Харківської міської ради грошові кошти у сумі 6 250 809,97 грн, з яких: 3 774 153,40 грн - безпідставно збережені кошти пайової участі, 2 088 280,67 грн - інфляційні нарахування, 388 375,90 грн - 3 % річних. Стягнуто з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на користь Харківської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору у сумі 75 009,72 грн.

6. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, будучи замовником будівництва об`єкта, розпочатого у 2019 році та введеного в експлуатацію у 2021 році, був зобов`язаний відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-ІХ звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі та сплатити її до моменту введення об`єкта в експлуатацію. Суд установив, що такого звернення відповідач не здійснив, договір про пайову участь щодо IV черги будівництва не укладав, жодних коштів за цим об`єктом не сплатив, попри те, що закон прямо покладав на нього відповідний обов`язок.

Суд наголосив, що укладений у 2019 році договір №104-19/1 та сплачена за ним сума пайової участі стосувалися об`єктів І-ІІІ черг будівництва і не мають жодного відношення до спірної IV черги, введеної в експлуатацію у 2021 році. Так само безпідставним є посилання відповідача на лист Департаменту економіки та комунального майна від 28.08.2020, оскільки він стосується іншого об`єкта - трансформаторної підстанції, а не житлового будинку Д-10 (IV черга будівництва), щодо якого прокурор заявляє вимоги.

7. Дослідивши розрахунок прокурора, суд визнав його обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам закону щодо визначення пайової участі, відповідно, сума 3 774 153,40 грн підлягає стягненню як безпідставно збережені кошти.

8. Оскільки відповідач прострочив грошове зобов`язання, суд дійшов висновку про правомірність нарахування прокурором інфляційних втрат та трьох процентів річних за статтею 625 Цивільного кодексу України, визнав розрахунок правильним. Клопотання відповідача про зменшення цих нарахувань на 90% суд відхилив, зазначивши, що зменшення 3% річних не допускається, а інфляційні втрати зменшенню не підлягають.

9. Суд також вважав безпідставними доводи відповідача про пропуск позовної давності, оскільки перебіг позовної давності був продовжений у зв`язку з карантином та воєнним станом, а на дату подання позову (10.06.2025) строк позовної давності не сплив.

10. Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах прокурором.

11. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 змінено рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/1993/25 у частині стягнення з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на користь Харківської міської ради грошових коштів у розмірі 6 250 809,97 грн, з яких 388 375,90 грн - 3% річних, стягнувши з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на користь Харківської міської ради грошових коштів у розмірі 6 248 018,13 грн, з яких 385 584,06 грн - 3% річних. В іншій частині рішення залишено без змін.

12. Постанова мотивована тим, що обов`язок відповідача, як замовника будівництва, здійснити оплату пайового внеску визначений безпосередньо приписами пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 132-IX, якими, крім того, визначено, що розмір пайової участі становить 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, у випадку якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом.

Невиконання відповідачем законодавчо закріпленого обов`язку щодо сплати пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта саме до введення об`єкта в експлуатацію, надає право на стягнення цих коштів відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України.

13. Перевіривши правильність здійсненого прокурором детального розрахунку інфляційних втрат у розмірі 2 088 280,67 грн та 3% річних у розмірі 388 375,90 грн, апеляційний суд зазначає, що здійснене нарахування є частково неправильним, оскільки правовою точкою відліку прострочення є 06.01.2022, і саме з цієї дати підлягають нарахуванню інфляційні втрати та 3% річних. Нарахування таких сум з 28.12.2021 є неправомірним та підлягає коригуванню. Судом здійснено перерахунок сум інфляційних втрат та трьох процентів річних із правильного моменту прострочення (06.01.2022).

14. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для зменшення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

15. Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 та на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/1993/25, в якій просить Суд скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

16. Підставою касаційного оскарження відповідач вказує п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

17. Відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме, у постанові Великої Палати Верховного Суду 04.12.2018 у справі № 917/1739/17 (щодо оцінки доказів), у постанові Верховного Суду від 15.04.2024 у справі № 914/2145/23 (щодо оцінки доказів), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2023 провадження № 11-228сап21 (щодо вмотивованості судового рішення).

18. Скаржник також вказував на те, що для визначення розміру пайового внеску участі щодо об`єкта будівництва має застосовуватися показник опосередкованої вартості спорудження житла для Харківської області, який діяв станом до 01 січня 2020 року, а саме, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та території України від 02.12.2019 р. № 286 - 13214 грн/м кв. (станом на 01 жовтня 2019 року). Станом на 10 січня 2020 року показник опосередкованої вартості спорудження житла для Харківської області, який був затверджений наказом Міністерства розвитку громад на території України від 16.12.2021 № 337 (станом на 01.10.2021), не діяв, а тому застосування прокурором при здійсненні розрахунку розміру пайової участі на підставі нормативів, які не діяли станом на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо звернення у 2020 році протягом 10 робочих днів до 10 січня 2020 року до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, прямо суперечить статті 5 Цивільного кодексу України. Тому, пайовий внесок замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо звернення у 2020 році протягом 10 робочих днів до 10 січня 2020 року до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, а не на той момент, коли прокурор чи орган місцевого самоврядування дізнався про його несплату замовником.

19. Крім того, скаржник вказує на те, що Східний апеляційний господарський суд не зазначив правові аргументи та не спростував доводи скаржника про те, що в обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» відсутній обов`язок щодо сплати пайової участі.

20. Також відповідач зазначає про незастосування судами попередніх інстанцій висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, та незадоволення клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

21. У відзиві на касаційну скаргу прокурор просить Суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

22. Відповідно до відомостей з Реєстру дозвільних документів на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва «e-construction.gov.ua» встановлено, що згідно з сертифікатом № ІУ123211228878 від 06.01.2022 прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт: «Нове будівництво житлового кварталу по пр. Льва Ландау (колишн. пр. П`ятдесятиріччя СРСР) ріг пр. Московського в м. Харкові (IV черга будівництва)». Коригування (1-й пусковий комплекс: секція 1; 2-й пусковий комплекс: секція 2; 3-й пусковий комплекс: секція 3). Клас наслідків - СС3. Замовник будівництва - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010». У розділі «Пайова участь» зазначено підставу для звільнення від сплати пайової участі - п. 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-ІХ від 20.09.2019.

23. Згідно із сертифікатом № ІУ123211228878 від 06.01.2022, виданим Державною інспекцією архітектури та містобудування України замовнику - обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010», датою початку будівництва є 16.07.2019, датою завершення будівництва є 24.12.2021.

24. Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Класифікатор розроблено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.1998 №971 «Про програму реформування державної статистики на період до 2002 року».

25. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, згідно з відомостями, що відображені у сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № ІУ123211228878 від 06.01.2022 код Державного класифікатору будівель та споруд об`єкту - 1122.2 «Будинки багатоквартирні підвищеної комфортності, індивідуальні». Об`єкт будівництва - будинок № 4 (секція 1; секція 2; секція 3, нежитлова прибудова до секції 1, ТП), літера - Д-10, рік завершення будівництва - 2021. Загальна площа приміщень введеного в експлуатацію будівництвом об`єкту складає 15804,9 кв. м, з них загальна площа квартир у будинку - 11 869,9 кв. м , у тому числі 4016,3 кв. м - секція № 1 (1 пусковий комплекс), 3834,8 кв. м - секція № 2 (2 пусковий комплекс), 4018,8 кв. м - секція № 3 (3 пусковий комплекс). Згідно сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № ІУ123211228878 від 06.01.2022, зазначено, що загальна площа квартир складає 11869,9 кв. м, замовник об`єкта - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» (код ЄДРПОУ 36985719). Сертифікат виданий на підставі акта готовності об`єкту до експлуатації від 28.12.2021.

26. Як зазначає прокурор, відповідач розпочав будівництво спірного об`єкту ще 16.07.2019, за результатами якого у грудні 2021 року об`єкт будівництва введено в експлуатацію на підставі відповідного сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

До органу місцевого самоврядування про укладення договору про пайову участь замовник - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» не звертався, будь-які документи для розрахунку розміру пайової участі до Харківської міської ради не надавав, договір про пайову участь не укладав та кошти пайової участі не сплатив, що підтверджується інформацією Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради від № 2975/0/226-25 від 28.04.2025. Оскільки, на переконання прокурора, відповідач у порушення норм законодавства кошти пайової участі до місцевого бюджету Харківської міської ради не сплатив, прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

У зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання щодо сплати коштів пайової участі прокурором також заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 2 088 280,67 грн та 3 % річних у розмірі 388 375,90 грн.

Позиція Верховного Суду

27. Загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави унормовано у ст. 1212 Цивільного кодексу України.

28. Відповідно до частин 1, 2 цієї норми особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

29. За загальним правилом, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок особи поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

30. Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

31. За приписами ст. 1 зазначеного Закону замовник будівництва (далі - замовник) - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.

32. Частиною 1 ст. 2 цього Закону вказано, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

33. За приписами ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (чинної на момент початку будівництва) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

34. 01 січня 2020 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі - Закон № 132-IX), яким статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено.

35. Відповідно до п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Установити, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

36. Згідно з пп. 3, 4 п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва; пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

37. Верховний Суд зазначає, що передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями зазначеного Закону порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
- об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;
- об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

38. Тож у вказаних двох випадках, враховуючи вимоги пп. 3, 4 п. 2 п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.

39. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.

40. Верховний Суд у постанові від 17.12.2024 у справі № 903/283/24 зазначив, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

41. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 зазначила, що суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

42. Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідно до відомостей з Реєстру дозвільних документів на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва «e-construction.gov.ua» встановлено, що згідно з сертифікатом №ІУ123211228878 від 06.01.2022 прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт: «Нове будівництво житлового кварталу по пр. Льва Ландау (колишн. пр. П`ятдесятиріччя СРСР) ріг пр. Московського в м. Харкові (IV черга будівництва)». Коригування (1-й пусковий комплекс: секція 1; 2-й пусковий комплекс: секція 2; 3-й пусковий комплекс: секція 3). Клас наслідків - СС3. Замовник будівництва - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010». У розділі «Пайова участь» зазначено підставу для звільнення від сплати пайової участі - п. 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-ІХ від 20.09.2019.

Згідно із сертифікатом № ІУ123211228878 від 06.01.2022, виданим Державною інспекцією архітектури та містобудування України замовнику - обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010», датою початку будівництва є 16.07.2019, датою завершення будівництва є 24.12.2021.

43. Отже, відповідач зобов`язаний був у 2020 році звернутися до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва і до введення об`єктів в експлуатацію сплатити пайові внески.

44. Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідач не звертався до Харківської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва. Кошти пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту забудовником (відповідачем) не сплачувалися.

45. З огляду на зазначене, у зв`язку з несплатою забудовником коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту, права органу місцевого самоврядування на отримання коштів пайової участі є порушеними, і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.

46. Як вбачається з постанови від 20.03.2025 у справі № 903/601/24 Верховний Суд залишив без змін постанову апеляційного господарського суду, якою задоволено позовні вимоги прокурора та здійснено розрахунок пайової участі з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України, що діяв станом на дату прийняття об`єкта в експлуатацію.

47. Верховний Суд враховує актуальну практику, зокрема висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 07.05.2026 у справі № 916/1281/25, за яким відповідач протягом 10 робочих днів після 01 січня 2020 року мав звернутись до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва. Отримавши таку заяву позивач протягом 15 робочих днів повинен був надати відповідачу розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва, складений відповідно до вартості будівництва об`єкта, розрахованої виходячи з основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади на час здійснення такого розрахунку. Оскільки відповідач, у порушення норм пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX, не звернувся до позивача з відповідною заявою, останній (або прокурор, діючи в інтересах держави в особі позивача) мав право самостійно визначити розмір пайової участі відповідно до вартості будівництва об`єкта, розрахованої виходячи з основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, які діяли на час самостійного проведення такого розрахунку, але не пізніше введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

48. У постанові від 21.05.2026 у справі № 916/67/25 Верховний Суд погодився з позицією місцевого господарського суду щодо здійснення розрахунку пайової участі з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла, на підставі нормативно-правових актів, чинних на час введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

49. Судами встановлено, що прокурор здійснив розрахунок пайової участі на підставі приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» з урахуванням величини загальної площі квартир об`єкта будівництва та показників опосередкованої вартості спорудження житла, які діяли на момент введення об`єкта в експлуатацію, а саме, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2021 № 337.

50. Суди перевірили наведений прокурором розрахунок та встановили, що він є арифметично правильним.

51. Ураховуючи приписи п. 2 розд. ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», а також відсутність у матеріалах справи доказів належної сплати обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» пайового внеску, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно збережених грошових коштів пайової участі відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, яка розрахована на підставі нормативно-правових актів, чинних на час введення об`єкта будівництва в експлуатацію. 

52. Зазначений підхід до визначення розміру пайового внеску, який мав сплатити відповідач, на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент введення об`єкта в експлуатацію, відповідає правовому підходу Верховного Суду про визначення розміру безпідставно збережених коштів пайової участі на час введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

53. Водночас судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок розміру 3% річних та змінено рішення місцевого господарського суду у цій частині.

54. Ураховуючи, що сертифікат готовності об?єкта до експлуатації видано відповідачеві 06.01.2022, судом апеляційної інстанції правомірно здійснено розрахунок 3% річних з 06.01.2022.

55.  Доводи скаржника про те, що пайовий внесок замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку звернення у 2020 році до 10 січня 2020 року до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі відхиляються Верховним Судом з огляду на зазначене вище.

56. Відповідач у касаційній скарзі зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме, у постанові Великої Палати Верховного Суду 04.12.2018 у справі № 917/1739/17 (щодо оцінки доказів), у постанові Верховного Суду від 15.04.2024 у справі № 914/2145/23 (щодо оцінки доказів), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2023 провадження № 11-228сап21 (щодо вмотивованості судового рішення).

57. Водночас цитування скаржником у касаційній скарзі правових висновків Верховного Суду у наведених справах щодо дотримання норм процесуального права, зокрема щодо оцінки доказів, законності і обґрунтованості судового рішення, є загальними вимогами законодавства, певним алгоритмом дій суду та мають бути дотримані судами при розгляді будь-якого судового спору. Однак у кожній з наведених справ, які переглядались Верховним Судом, ці норми застосовані з урахуванням конкретних обставин справи та поданих сторонами доказів у межах конкретного предмета доказування, тому відповідні посилання скаржника не є належним правовим обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, а зміст зазначених скаржником постанов не свідчить про застосування судом апеляційної інстанції у справі, що розглядається, норм права без урахування висновків, викладених у цих постановах, які зроблені судами з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення.

58. Загалом доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлення інших обставин, у тому контексті, який, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для скасування судових рішень, що відповідно до положень ст. 300 ГПК України, виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. 

59. Доводи відповідача про незастосування судами попередніх інстанцій висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, та незадоволення клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних, відхиляються Верховним Судом з огляду на те, що суд не може зменшити визначений Цивільним кодексом України мінімальний розмір 3 % річних.

60. Верховний Суд бере до уваги постанову від 02.07.2025 у справі № 903/602/24, в якій Велика Палата Верховного Суду уточнила, що саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних. Отже, розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

61. Крім того, Верховний Суд зазначає, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

62. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

63. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

64. Згідно з положеннями ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

65. За таких обставин, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції, касаційна скарга залишається без задоволення.

Розподіл судових витрат

66. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судовий збір у порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 у справі № 922/1993/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді Г. О. Вронська

І.Д. Кондратова