Справа № 161/6524/26 
Провадження № 2/161/4284/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

19 травня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Рудської С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина.
1.1. Позиція позивача.
24 березня 2026 року позивач звернулася до суду з цим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 10 вересня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Сімейне життя між сторонами не склалося, у зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюбу.
Крім того, вказує, що син проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. У зв`язку з цим позивач просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу).

1.2. Позиція відповідача.
Відповідач письмового відзиву на позов не подав.

1.3. Щодо заочного розгляду справи.
Оскільки відповідач не подав відзиву на позов, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, на підставі ст.280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

2. Мотивувальна частина.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

2.1. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 10 вересня 2016 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області складений актовий запис №1195.
Від шлюбу сторону мають сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наразі син проживає разом з матір`ю, що сторонами не заперечується.

2.2. Норми права, що регулюють спірні правовідносини.
Спірні правовідносини стосуються здійснення одним із батьків утримання неповнолітньої дитини, а також розірвання шлюбу, а тому врегульовані положеннями Сімейного кодексу України (далі – СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частини перша та друга статті 182 СК України).
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина перша статті 191 СК України).
Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно зі змістом статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Як вбачається зі змісту частин третьої та четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими.
Статтею 112 СК України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. 
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

2.3. Позиція суду.
2.3.1. Щодо наявності підстав для присудження аліментів та період їх присудження.
Як було встановлено судом, син сторін наразі проживає разом з позивачем та перебуває на її безпосередньому утриманні.
З огляду на вищевикладене, слід стягнути з відповідача аліменти на утримання сина.

2.3.2. Щодо визначення розміру аліментів.
Частина перша статті 182 СК України зобов`язує суд проаналізувати ряд обставин під час визначення розміру аліментів, з приводу чого суд зазначає таке.
Судом встановлено, що відповідач працює в ТОВ «Клевер Сторс», отримує заробітну плату у розмірі 21624 грн. на місяць.
Матеріали справи не містять доказів про матеріальний стан дитини. Тому суд вважає такий стан задовільним.
Також відсутні відомості про стан здоров`я дитини, тому суд презюмує, що він є задовільним.
Матеріали справи не містять відомостей про стан здоров`я відповідача, а тому суд вважає його задовільним.
Інших обставин, що мають істотне значення та мають враховуватися під час присудження аліментів, суд не вбачає.
Посилання позивача про те, що вона несе додаткові витрати на утримання дитини у вигляді оплати гуртків у розмірі 2 800,00 грн. на місяць жодним доказом не підтверджені, а тому до уваги судом не беруться.
Проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази, врахувавши обставини, передбачені частиною першою статті 182 СК України, а також зважаючи на закріплені у частині дев`ятій статті 7 СК України принципи справедливості, добросовісності та розумності, якими врегульовані сімейні відносини, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід щомісячно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу).
Такий розмір аліментів, на переконання суду, буде достатнім для належного утримання дитини сторін. У задоволенні решти позовних вимог в цій частині необхідно відмовити за безпідставністю.

2.3.3. Щодо розірвання шлюбу.
Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім`ї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення.

2.3.4. Щодо розподілу судового збору та допуску рішення до негайного виконання в частині.
Оскільки суд задовольнив позов частково, а позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, ставку судового збору у розмірі 1 331,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.
Судовий збір у розмірі 1 331,20 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Також, на підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, рішення суду слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 265, 280, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, – задовольнити частково.
Стягувати щомісяця з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 березня 2026 року та до досягнення дитиною повноліття.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 10 вересня 2016 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №1195 – розірвати.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення суду в частині стягненні аліментів в межах суми платежу за один місяць – допустити до негайного виконання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено та підписано 19 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного 
суду Волинської області     С.М. Рудська