Справа№938/455/26
Провадження № 2/938/348/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року   селище Верховина, Верховинський район, Івано-Франківська область
Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді    Бучинського А.Б., 
з участю секретаря судового засідання Карабчук І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №L7514762 від 01.02.2019 в розмірі 30000,61 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №AG2713819, номер договору в інформаційно телекомунікаційній системі Кредитодавця №L7514762, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування ними зі строком кредитування, вказаними у договорі. 
В подальшому 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 01072019, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії № AG2713819. 25 липня 2024 року протоколом №1706 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» змінено найменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Таким чином, ТОВ "ВІН ФІНАНС" наділено правом грошової вимоги до відповідача. 
ТОВ «ФК «Дінеро» виконало умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, а відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 22923,16 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача разом з 3% річних у сумі 2064,97 грн, інфляційними збитками у сумі 5012,48грн.
Оскільки на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, тому останній змушений був звернутися в суд з даним позовом. А тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача судовий збір та витрати понесені на правову допомогу.
Ухвалою судді Верховинського районного суду від ОСОБА_2 від 02.04.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» додаткові докази в справі.
На виконання вимог ухвали судді від 02.04.2026, АТ КБ «ПриватБанк» 05.05.2026 надано витребувані судом докази в справі.
Позивач явку представника в судове засідання 02.06.2026 не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В прохальній частині позовної заяви просить проводити розгляд справи без участі представника. Не заперечив проти заочного розгляду справи. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Судові повістки про розгляд справи повернулися на адресу суду не врученими з підстав відсутності адресата за адресою місця проживання, що в силу положень ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про розгляд справи. Відзив на позов у строк встановлений судом, відповідач не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Ухвалою суду від 02.06.2026 постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд ухвалює судове рішення про наступне.
Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що 01.02.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 укладено спеціальні умови до короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2713819, номер Договору в інформаційно телекомунікаційній системі Кредитодавця №L7514762, відповідно до умов якого, товариство відкрило клієнту кредитну лінії у розмірі 8750 грн 00 коп., потенційний ліміт кредитної лінії: 20,000 грн, надана сума кредиту 3000,00 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 0,50% в день, комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день: 45 грн, загальна вартість кредиту: 3,447 грн, реальна річна відсоткова ставка: 178.80 %, штраф якщо є 50%, дата повного погашення 03.03.2019.
Також у кредитному договорі визначено, що ці Спеціальні Умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії: 1. були створені: 1.1. на основі Заяви Позичальника, яка була подана через Особистий кабінет на Порталі та відповідно до оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) Позичальника на власний розсуд Кредитодавця, 1.2. лише тоді, коли Позичальник прочитав, оцінив та прийняв Умови користування Порталом, Політику конфіденційності, Паспорт споживчого кредиту, Загальні умови Договору кредитної лінії та Пропозицію Кредитора щодо Спеціальних Умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії, що були надані Позичальнику через Особистий кабінет на Порталі; 2. включають терміни, які визначаються та регулюються Загальними умовами Договору кредитної лінії; 3. є невід`ємною частиною Договору кредитної лінії та виконуватимуться Сторонами відповідно до Загальних умов Договору кредитної лінії; 4. укладаються дистанційно та мають юридичну силу без будь-якого підпису на папері.
Також вказує, що між сторонами були укладені Додаткові угоди до спеціальних умов до короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2713819, а саме: 
№ АМ4155014 від 03.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 3000, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,51% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM0860909 від 04.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 3000, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,67% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM1244919 від 05.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 2500, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,68% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM4447558 від 08.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 300, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,70% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM3324997 від 11.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 400, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,74% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM7382214 від 15.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 3900, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,80% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM7382213 від 05.03.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 2100, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 1,31% в день, строком до 02.04.2019. Загальний розмір наданого кредиту склав 18200,00 грн.
Невід`ємною частиною кредитного договору є Загальні умови договору кредитної лінії.
У пункті 3.10. Загальних умов договору кредитної лінії зазначено, що кредитодавець надає кожен кредит шляхом його переказу на рахунок позичальника. Сума вважається наданою в день здійснення банківського переказу кредитодавцем.
Однак, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів.
Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (далі Закону № 675-VIII).
Статтею 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII).
Норми статті 11 Закону № 675-VIII відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Позивач зазначає, що Договір кредитної лінії №AG2713819, номер Договору в інформаційно телекомунікаційній системі Кредитодавця №L7514762 та додаткові додаткові угоди до нього, підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами - otp-паролями, відповідно до вимог частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підтверджується копією довідки про ідентифікацію ОСОБА_1 . 
Однак, суд вважає, що позивачем не доведено факт укладення 01.02.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ОСОБА_1 . Спеціальних умов до короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2713819, номер Договору в інформаційно телекомунікаційній системі Кредитодавця №L7514762 та в подальшому Додаткових угод до Спеціальніх умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №. AG2713819 в електронному вигляді.
Як вбачається з довідки про ідентифікацію, заявка на кредит ОСОБА_1 подана 01.02.2019 о 20:38:03, а дата введення ідентифікатора клієнтом 02.01.2019 о 20:39:00, тобто дата підписання заявки на кредит відбулася до того, як позичальником було подано заявку на отримання кредиту в сумі 3000,00грн. та укладення кредитного договору 01.02.2019. 
Таким чином, позивачем не підтверджено належними доказами факт укладення Спеціальних умов до короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2713819, номер Договору в інформаційно телекомунікаційній системі Кредитодавця №L7514762 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачем ОСОБА_1 01.02.2019. 
Також позивач зазначає про укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачем ОСОБА_1 Додаткових угод до спеціальних умов до короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2713819, а саме: 
№ АМ4155014 від 03.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 3000, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,51% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM0860909 від 04.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 3000, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,67% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM1244919 від 05.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 2500, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,68% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM4447558 від 08.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 300, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,70% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM3324997 від 11.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 400, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,74% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM7382214 від 15.02.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 3900, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 0,80% в день, строком до 03.03.2019;
№ AM7382213 від 05.03.2019, відповідно до якої надано кредитні кошти на суму 2100, 00грн зі сплатою відсотків у розмірі 1,31% в день, строком до 02.04.2019. 
Однак, з довідки про ідентифікацію ОСОБА_1 в ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» вбачається, що ОСОБА_1 надано суму кредиту 18200,00 грн, строк кредиту 30 днів, та отримано наступні суми коштів, а саме: 01.02.2019 – 3000 грн., 03.02.2019 – 3000 грн., 02.11.2019 – 400 грн., 02.08.2019 – 300,00грн, 02.05.2019 – 2500,00грн, 02.04.2019 – 3000,00грн, 15.02.2019 – 3900,00грн. 
Інформація про укладення додаткових угод 04.02.2019, 05.02.2019, 08.02.2019, 11.02.2019, 05.03.2019 та отримання коштів, в довідці про ідентифікацію відсутня.
Також, з наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 29.04.2026 інформації на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що в банку на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 , на яку за період з 01.02.2019 по 02.11.2019 було зарахування коштів на суму 3000,00грн, а саме 01.02.2019, та двічі 03.02.2019. Нарахування коштів за період з 01.02.2019 по 02.11.2019, а саме 02.11.2019 в сумі 400,00грн, 02.08.2019 в сумі 300,00грн, 02.05.2019 в сумі 2500,00грн, 02.04.2019 в сумі 3000,00 грн, 05.03.2019 в сумі 3900,00грн - відсутні. Також відсутня інформація про джерело походження отриманих коштів в сумі 3000 грн.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76,77 ЦПК України). Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається на учасників справи. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідатиме встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Однак, позивачем не надано належних доказів, що підтверджують укладення Спеціальних умов до короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG2713819, номер Договору в інформаційно телекомунікаційній системі Кредитодавця №L7514762 від 01.02.2019 та Додаткових угод до Спеціальніх умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №. AG2713819 в електронній формі у порядку передбаченому ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» та первинних документів про надання відповідачу кредитних коштів в загальному розмірі 18200,00 грн., на виконання умов таких договорів, що позбавляє суд можливості оцінити докази на підтвердження заявлених позовних вимог.
При цьому, суд звертає увагу на те, що долучена позивачем до позовної заяви довідка про ідентифікацію не є первинним документом, який підтверджує дійсність фінансової операції, оскільки лише відображає загальні дані щодо відповідача та дати заявок на кредит і банківських переказів, однак не підтверджує здійснення таких переказів первісним кредитором, крім того, вказана довідка не має підпису відповідача. 
Також, судом встановлено, що 01 липня 2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення прав вимоги №01072019 та додаткових угод до нього, ТОВ «ФК «Дінеро» відступило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право грошової вимоги за договором кредитної лінії №L7514762.
Згідно реєстру прав вимоги від 15.07.2019 до Договору відступлення прав вимоги №01072019, до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги за кредитним договором №L7514762 на суму 22923,16 грн, з яких: 10825,00грн - заборгованість за наданим кредитом, 1273,00 грн - заборгованість за процентами, 10825, 00 грн - заборгованість за штрафами/пенею. 
ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 25 липня 2024 року змінило назву на ТОВ «Він фінанс», що підтверджується наказом № 55-к від 25 липня 2024 року та протоколом №1706 від 25 липня 2024 року. 
Позивачем ТОВ «Він фінанс» також у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, розмір яких склав - 5012,48 грн та 3% річних за період з 23.02.2019 до 31.12.2019 розмір яких - 2064,97 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Частина 1 статті 514 ЦК України зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Однак, розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, не є первинним документом, який підтверджує отримання позичальником ОСОБА_1 кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №L7514762 від 01.02.2019 та його складові, порядок їх нарахування, стороною позивача суду не представлено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВ «ФК «ДІНЕРО» своїх зобов`язань за кредитним договором №L7514762 від 01.02.2019 щодо надання позичальнику кредиту у розмірі 18200,00 грн шляхом безготівкових переказів, що виключає наявність у ОСОБА_1 обов`язку з повернення узгодженої суми кредиту та сплати інших платежів за кредитним договором, у розмірі 30000,61 грн., а також правильність розрахунку розміру такої заборгованості та її складових.
За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «ВІН ФІНАНС» як правонаступника ТОВ «ФК «ДІНЕРО» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №L7514762 від 01.02.2019 у розмірі 30000,61 грн, слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1,2 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
У зв`язку із відмовою в позові понесені витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2662,40 грн та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката в сумі 5000,00грн покласти на позивача.
Керуючись статями 10-13, 49, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 279, 282, 354, 355 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №L7514762 від 01.02.2019 в розмірі 30000,61 гривень, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» юридична адреса м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 , код ЄДРПОУ 38750239.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя:        Андрій БУЧИНСЬКИЙ