РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2026 року	селище Петрове  	Справа № 941/1681/25	
 		Провадження № 2/941/208/26	

Петрівський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді - Колесник С. І.
при секретарі - Проценко К.В.
з участю: позивача - ОСОБА_1 
представника позивача - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Петрове Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , з участю третьої особи – ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся з позовом до суду, мотивуючи це тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,19 гектарів; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,19 гектарів; права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Агрофірма Маріампольська» с. Луганка Петрівського району Кіровоградської області в розмірі 4896 гривень; права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Агрофірма Маріампольська» с. Луганка Петрівського району Кіровоградської області в розмірі 6197 гривень. 
Відповідно до заповіту від 21.08.2014 року, ОСОБА_5 зробила наступне розпорядження: належний їй житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 – заповіла ОСОБА_4 ; усі її інші права та обов`язки, які належать їй на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла: позивачу, а також ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_5 до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті були зареєстровані: її син ОСОБА_3 , який фактично не проживає за вказаною адресою з 2004 року, а отже не може вважатися спадкоємцем, який прийняв спадщину, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а з заявою про прийняття спадщини він не звертався, та її онук ОСОБА_4 , який прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оформив свої спадкові права та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. 
При зверненні позивача, через свого представника ОСОБА_8 , до приватного нотаріуса Олександрійського нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Дениса Ігоровича із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно та права після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2025 року № 364/02-31, з підстав того, що разом з померлою зареєстрований син померлої ОСОБА_3 , а також те, що крім позивача спадщину прийняли інші спадкоємці, а тому представник позивача просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,19 гектарів, та площею 7,19 гектарів, в межах згідно з планом, що розташовані на території Луганської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, кадастрові номери: 3524983100:02:000:0641, 3524983100:02:000:0642, а також право власності на пайові фонди майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Агрофірма Маріампольська» с. Луганка Петрівського району Кіровоградської області в розмірі 4896 гривень, посвідчене свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серія КД № 221396, виданим головою Луганської сільської ради 10 червня 2002 року на ім`я ОСОБА_5 , і в розмірі 6197 гривень, посвідчене свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серія КД № 221397, виданим головою Луганської сільської ради 10 червня 2002 року на ім`я ОСОБА_5 . 
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю.
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи.
Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 15 січня 2025 року Петрівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області. 
Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із:
земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,19 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Луганської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, кадастровий номер: 3524983100:02:000:0641, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю Серії Р1 № 318910, виданим головою Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області 18.08.2002 року;
земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,19 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Луганської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, кадастровий номер: 3524983100:02:000:0642, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 318911, виданим головою Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області 18.08.2002 року;
права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Агрофірма Маріампольська» с. Луганка Петрівського району Кіровоградської області в розмірі 4896 гривень, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серія КД № 221396, виданого головою Луганської сільської ради 10 червня 2002 року;
права на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Агрофірма Маріампольська» с. Луганка Петрівського району Кіровоградської області в розмірі 6197 гривень, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серія КД № 221397, виданого головою Луганської сільської ради 10 червня 2002 року.
До складу спадщини також входить 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим СВК «Агрофірма Маріампольська» ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Відповідно до заповіту ОСОБА_5 , посвідченого 21 серпня 2014 року секретарем Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області Третяковою Ольгою Володимирівною, що зареєстрований в реєстрі за № 495, ОСОБА_5 зробила наступне розпорядження:
належний їй житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 – заповіла ОСОБА_4 – ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю села Луганка Петрівського району Кіровоградської області;
усі її інші права та обов`язки, які належать їй на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла:
ОСОБА_1 – ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженцю села Луганка Петрівського району Кіровоградської області;
ОСОБА_3 – ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженцю села Братське Петрівського району Кіровоградської області;
ОСОБА_6 – ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженцю села Братське Петрівського району Кіровоградської області;
ОСОБА_7 – ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженці села Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області.
ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті були зареєстровані: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та онук - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , що підтверджуються довідкою Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 21.01.2025 року № 53.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частинами 1, 2, 6 статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Згідно з пунктом 2.12 - 2.13 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини після померлої ОСОБА_5 ) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України. Якщо спадкодавець мав декілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).
Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17.
Аналогічним чином наявність реєстрації місця проживання, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець фактично проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, спростовуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
У постанові Верховного Суду від 10.04.2020 року справа № 355/832/17 зроблено висновок про те, що державна реєстрація спадкоємця сама по собі не е беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.
Син спадкодавця ОСОБА_5 – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , однак фактично не проживає за вказаною адресою з 2004 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 05.09.2025 року № 12-20/166/9, а отже він не може вважатися спадкоємцем, який прийняв спадщину, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що являються сусідами спадкодавця ОСОБА_5 , тому їм добре відомо про те, що син померлої ОСОБА_5 – ОСОБА_3 не проживав разом з матір`ю близько 20 років за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1 , крім того, навіть на поховання матері він не з`явився; про його місце проживання їм нічого не відомо.
Однак, при зверненні позивача ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_8 , до приватного нотаріуса Олександрійського нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Дениса Ігоровича із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно та права після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.10.2025 року № 364/02-31, з підстав того, що відповідно до довідки, виданої 21.01.2025 року за № 53 Петрівською селищною радою Кіровоградської області, разом з померлою зареєстрований її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Нотаріус також зазначив, що видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно належне ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , не можливо, так як крім нього спадщину прийняли інші спадкоємці.
Так, у заповіті ОСОБА_5 від 21.08.2014 року, зазначений в тому числі і ОСОБА_3 , який зареєстрований на час смерті спадкодавця разом із останньою по АДРЕСА_1 , однак, в судовому засіданні встановлено, що останній фактично не проживав по місцю реєстрації на час відкриття спадщини, тому він не може вважатися таким, що прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а отже, для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 мав би у відповідності до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України подати заяву про прийняття спадщини.
У відповідності до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
ОСОБА_3 не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , що підтверджується копією спадкової справи №65/2025, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Таким чином, зазначені вище обставин підтверджують факт неприйняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У заповіті складеному ОСОБА_5 21 серпня 2014 року, окрім ОСОБА_3 також зазначені: ОСОБА_4 , якому ОСОБА_5 заповіла житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким ОСОБА_5 заповіла усі її інші права та обов`язки, які належать їй на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право.
Із вище зазначених у заповіті осіб:
ОСОБА_4 , який прийняв спадщину у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оформив свої спадкові права та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2025 року виданим приватним нотаріусом Олександрійського нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Денисом Ігоровичем, яка наявна в матеріалах спадкової справи № 65/2025, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_1 , у встановлений ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, порядок та строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, відповідно до якої 14.05.2025 року приватний нотаріус Олександрійського нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Денис Ігорович завів спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі: 74067993 (номер у нотаріуса: 65/2025) та видав Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81163019 від 14.05.2025 року, підтверджується копією вищевказаної спадкової справи.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженець села Братське Петрівського району Кіровоградської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданим 30.01.2023 року Петрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Оскільки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто раніше ніж померла спадкодавець ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), його спадкоємці, за їх наявності, не мають права на спадкову трансмісію встановлену ст. 1276 ЦК України. 
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженка села Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, зазначена в заповіті до зміни прізвища у зв`язку із реєстрацією шлюбу, як ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 , виданим 13.07.2018 року Виконавчим комітетом Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області. Зміна прізвища ОСОБА_7 на прізвище ОСОБА_12 , підтверджено матеріалами спадкової справи № 141/2025, яка витребувана у нотаріуса. Оскільки ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_14 , тобто раніше ніж померла спадкодавець ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), її спадкоємці, за їх наявності, не мають права на спадкову трансмісію встановлену ст. 1276 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
З вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_14 не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки померли раніше, а отже заповіт на них не поширюється з тих підстав, що заповіт набирає чинності після смерті заповідача, а отже не діє на раніше померлих осіб.
Враховуючи також ту обставину, що ОСОБА_3 постійно не проживав на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину після смерті за її заповітом фактично прийняли ОСОБА_4 на майно визначене йому в заповіті (житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 на усі її інші права та обов`язки, які належать їй на момент складення цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право.
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
На підставі викладеного суд вважає, що позов слід задовольнити.
Вказані правовідносини регулюються ст.ст.29,183,203,220,328,334,355,364,365,367,392,1216,1217,1218,1267,1268,1269,1270,1272,1276, 1297 ЦК України.
Керуючись ст.ст. 263,264,265,268 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця села Братське Петрівського району Кіровоградської області, таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженцем села Луганка Петрівського району Кіровоградської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на:
земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,19 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Луганської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, кадастровий номер: 3524983100:02:000:0641; 
земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,19 гектарів в межах згідно з планом, що розташована на території Луганської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, кадастровий номер: 3524983100:02:000:0642;
право власності на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Агрофірма Маріампольська» с. Луганка Петрівського району Кіровоградської області в розмірі 4896 гривень, посвідчене свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серія КД № 221396, виданим головою Луганської сільської ради 10 червня 2002 року на ім`я ОСОБА_5 ;
право власності на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Агрофірма Маріампольська» с. Луганка Петрівського району Кіровоградської області в розмірі 6197 гривень, посвідчене свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серія КД № 221397, виданого головою Луганської сільської ради 10 червня 2002 року на ім`я ОСОБА_5 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 03 липня 2026 року.

Суддя С.І.Колесник