єдиний унікальний номер справи 531/27/26
номер провадження 2/531/412/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючої - судді Попова М.С.,
за участю секретаря – Клименко Т.М.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Рябченка П.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Служби у справах дітей виконавчого комітету Ланнівської сільської ради, Органу опуки та піклування в особі виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про встановлення факту самостійного виховання дитини та утримання неповнолітньої дитини, - 
У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання ним сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У позові ОСОБА_1 зазначає, що у шлюбі з відповідачкою, що було укладено 16.06.2006, у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Карлівського райсуду від 22.11.2021 було розірвано шлюб між сторонами. Рішенням Карлівського райсуду по справі №531/576/24 від 15.07.2024 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визначено місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 . Згідно акту обстеження умов проживання, позивач з сином Енеєм проживають в АДРЕСА_1 . Житло орендоване. ОСОБА_1 працює художнім керівником в Комунальному закладі «Центр культури, дозвілля та спорту» Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Позитивно характеризується за місцем роботи. ОСОБА_3 навчається у Тарасівському ліцеї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Згідно характеристики, батько приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його навчанням та дозвіллям, мати не проживає з сім`єю, навчанням сина не цікавиться. Відповідачка проживає у м.Познань Республіки Польща, повертатися до України не планує, її влаштовує, що син проживає з батьком, забрати дитину до себе вона не має можливості, вона самоусунулася відносно виховання сина. Мати перестала виконувати свої обов`язки щодо виховання сина та його утримання. З позивачем відповідачка не спілкується, з сином два-три рази на місяць. За заявою ОСОБА_1 . Карлівським районним судом 24.10.2024 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 . Встановлення вказаного факту потрібно позивачу для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги, як батьку, що самостійно виховує сина, а також для захисту прав та інтересів дитини, прав та інтересів позивача як батька.
Позивач та його представник в судовому засіданні пітримали позовні вимоги, просили задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідачка до суду не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. ОСОБА_2 відзиву на позов не подала, заяву про розгляд справи без її участі суду не надала.
Тому суд, за згоди сторони позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Представник третьої особи Органу опуки та піклування в особі виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області до суду не з`явився, надано заяву про розгляд справи без участі уповноваженого представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду.
Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Ланнівської сільської ради також до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином у встановленому законом порядку. Про причину неявки суд не було повідомлено.
Свідок ОСОБА_6 в суді пояснила, що є сестрою позивача, проживає в с.Нижня Ланна, з позивачем та відповідачкою жили в одному селі, після розлучення сторін, відповідачка виїхала за кордон, дітьми вона не опікується і не спілкується з ними. ОСОБА_7 перебуває на повному утриманні та вихованні батька.
Свідок ОСОБА_8 зазначила, що є сусідкою позивача, проживає в с.Шевченкове Броварського району Київської області. Позивач є художнім керівником гуртка, який відвідують діти свідка, знає, що батько один виховує та утримує сина ОСОБА_5 . Відносно матері свідку нічого не відомо, вона її жодного разу не бачила.
У судовому засіданні було заслухано думку самої дитини, сина сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що з матір`ю він не спілкується приблизно з 2021 року, вона переїхала іншого місця проживання, а потім у 2022 році виїхала за кордон, не телефонує і не цікавиться його життям. Проживає з батьком, який його повністю утримує та виховує.
Заслухавши сторону позивача, пояснення свідків, думку дитини, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що що заочним рішенням Карлівського районного суду від 22.11.2021 було розірвано шлюб між сторонами, що був укладений 16.06.2006 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Карлівського райсуду по справі №531/576/24 від 15.07.2024 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визначено місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 . 
За заявою ОСОБА_1 . Карлівським районним судом 24.10.2024 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі частини її доходу до повноліття дитини.
Згідно акту обстеження умов проживання №126 від 08.05.2024, позивач з сином ОСОБА_9 проживають в АДРЕСА_1 . Житло орендоване. Син проживає в одній кімнаті з батьком, дитина має окреме ліжко, стіл для навчання та всі необхідні речі для розвитку та відпочинку. Умови проживання задовільні. Стосунки в сім`ї доброзичливі.
ОСОБА_1 працює художнім керівником в Комунальному закладі «Центр культури, дозвілля та спорту» Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Позитивно характеризується за місцем роботи. 
ОСОБА_3 навчається у Тарасівському ліцеї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Згідно характеристики від 08.11.2024, батько приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його навчанням та дозвіллям, мати не проживає з сім`єю, навчанням сина не цікавиться.
Висновком органу опіки та піклування ВК Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 24.12.2024 №739 встновлено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків.
З відміток у закордонному паспорті відповідачки вбачається перетин кордону та її виїзд до Польщі.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст.15 ЦПК України).
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.
Права і обов`язки у кожного з батьків не тільки рівні, але і взаємні. Отже, право одного з батьків протистоїть обов`язку іншого не перешкоджати у здійсненні права на виховання дитини і навпаки.
Обоє батьків несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Як визначено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
При цьому, у відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 4 ст. 157 СК України).
Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини має юридичне значення, та надасть позивачу можливість для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги, як батьку, що самостійно виховує дитину, а також для захисту прав та інтересів дитини, прав та інтересів позивача як батька.
Відповідачка до суду не з`явилася, не подала відзив на позов, не надала суду належні та допустимі докази на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві, чи які б підтверджували її бажання брати участь у житті сина, займатися його вихованням, піклуватися про нього, підтримувати матеріально.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що факт самостійного виховання позивачем неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено належними та допустимими доказами та наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Відповідно до положення ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 15, 263, 264, 265, 268, 280-281 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідач, у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 29.04.2026.

Суддя