Справа № 576/903/26
Провадження № 2/576/616/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Сапона О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 43862-12/2023 від 28.12.2023 р. в розмірі 18487,50 грн., судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 28.12.2023 р. між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 43862-12/2023, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 5100,00 грн., строком на 120 днів, дата погашення кредиту 25.04.2024 р., процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування. Кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, інших витрат. Вказаний договір був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом відповідача – одноразовим ідентифікатором. 29.05.2024 р. було укладено договір № 29052024, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 43862-12/2023. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №43862-12/2023 від 28.12.2023 р., що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 18487,50 грн., з яких: 5100,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 13387,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу позивачем була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу судом був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач 21 квітня 2026 року отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі. У встановлений судом строк відзив на позов не подав.
За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 28.12.2023 р. між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 43862-12/2023, за умовами якого (пункт 1.1) кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 5100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту – кредит; мета отримання кредиту – на власні потреби клієнта; строк кредиту – 120 днів; дата надання кредиту – 28.12.2023 р.; дата погашення кредиту – 25.04.2024 р. (п.1.2 договору); процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 договору (п. 1.4.1); детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору (п. 1.5) (а.с. 9-17). 
Договір підписано відповідачем 28.12.2023 р. одноразовим ідентифікатором – W2901 (a.c. 17).
Факт перерахування відповідачу грошових коштів на картку № НОМЕР_1 , який був вказаний ним у заяві, підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3466_240704144911 від 04.07.2024, відповідно до якого, 28.12.2023 р. о 10:15:05 год. були перераховані кошти у розмірі 5100,00 грн., номер транзакції в системі іPay.ua – 325620700, призначення платежу: зарахування 5100,00 грн. картку НОМЕР_1 (а.с. 33). 
При цьому, суд зазначає, що кредитний договір містить інформацію про узгодження сторонами реквізитів банківського рахунку, на який первісний кредитор мав перерахувати кошти – НОМЕР_1 (п. 1.6 договору).
Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 21-23).
07.02.2024 р. на підставі заявки на внесення змін до договору про надання фінансового кредиту № 43862-12/2023 від 28.12.2023 р., поданої відповідачем, між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту № 43862-12/2023 від 28.12.2023, відповідно до умов якої сторони домовились перенести дату сплати процентів в поточному періоді за кредитом на 5 днів та викласти графік платежів в новій редакції (а.с. 24-25). 
Також, 20.02.2024 р. на підставі заявки на внесення змін до договору про надання фінансового кредиту № 43862-12/2023 від 28.12.2023 р., поданої відповідачем, між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту № 43862-12/2023 від 28.12.2023, відповідно до умов якої сторони домовились перенести дату сплати процентів в поточному періоді за кредитом на 5 днів та викласти графік платежів в новій редакції (а.с. 26-27). 
26.02.2024 р. на підставі заявки на внесення змін до договору про надання фінансового кредиту № 43862-12/2023 від 28.12.2023 р., поданої відповідачем, між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту № 43862-12/2023 від 28.12.2023, відповідно до умов якої сторони домовились перенести дату сплати процентів в поточному періоді за кредитом на 5 днів та викласти графік платежів в новій редакції (а.с. 28-29). 
У порушення умов договору та додаткових угод, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 29.05.2024 р. становить 18487,50 грн., з яких: 5100,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 13387,50 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором (а.с. 37-38).
Судом також встановлено, що 29.05.2024 р. ТОВ «Аванс Кредит» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 29052024, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 43862-12/2023 від 28.12.2023 р. (а.с.41-46).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29052024 від 29.05.2024 р. до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 43862-12/2023 від 28.12.2023 р. на загальну суму 18487,50 грн. (а.с. 49-51, 52).

Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за кредитним договором № 43862-12/2023 від 28.12.2023 р. на загальну суму 18487,50 грн.
За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 18487,50 грн., з яких: 5100,00 грн. - тіло кредиту, 13387,50 грн. - проценти за користування кредитом (а.с. 40).
Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено статей 549, 611 Цивільного кодексу України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Пунктами 5 та 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1088 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
А згідно приписів ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Отже, факт укладення кредитного договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочину, а відтак, враховуючи його особисте підписання відповідачем, його умови були відомі останньому. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.
Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання первісний кредитор виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 5100,00 грн. основного боргу є обґрунтованими і підлягають стягненню з відповідача.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.
При нарахуванні процентів за користування кредитом позивач застосовував стандартну процентну ставку 2,50 % в день (п. 1.4.1 договору).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Кредитний договір укладений 28.12.2023 р., тобто після набрання чинності цими змінами.
Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: протягом перших 120 днів - 2,5 %, та протягом наступних 120 днів - 1,5 %, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
За розрахунком суду, сума процентів за користування кредитом, які позивач вправі був нараховувати, становить 6120,00 грн. (5100,00 грн (тіло кредиту) х 1 % (максимальна процентна ставка) х 120 днів (строк кредитування).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню в розмірі 11220,00 грн., з яких: 5100,00 грн. - заборгованість основною сумою боргу та 6120,00 грн.- заборгованість за відсотками.
Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн., суд зазначає наступне.
Частинами 1 та 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову на відповідача;
2) у разі відмови в позові на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, закон вимагає від суду дослідження питань розумності і справедливості цього виду судових витрат.
Тому, враховуючи складність вказаної справи, а саме, що це справа про стягнення заборгованості за кредитними договором, а тому не є складною, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого ним на виконання таких робіт, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження і адвокат не приймав безпосередню участь в судових засіданнях, а його участь фактично звелась лише до складання позовної заяви, а також, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. з урахуванням співмірності виконаних адвокатом робіт та заявленої суми до стягнення.
Щодо стягнення судового збору, то суд зазначає наступне.
Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на 60,69% (11220,00х100:18487,50=60,69%), то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1615,81 грн. судових витрат по оплаті судового збору (2662,40х60,69:100=1615,81). 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 141, 178, 274-279, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», розташованого по вул. Ґедройця Єжи, буд 6, офіс 521 в м. Києві, код ЄДРПОУ 42640371, заборгованість за договором № 43862-12/2023 від 28.12.2023 р. в сумі 11220,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 1615,81 грн. витрат по сплаті судового збору та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В.Сапон